Справа № 01-07/159/2020
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питань забезпечення адміністративного позову

30 грудня 2020 року № 01-07/159/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши заяву про забезпечення позову приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, подану до подання адміністративного прозову,

установив:

28.12.2020 ОСОБА_1 подано заяву про вжиття заходів забезпечення до подання адміністративного позову, в якому заявник просить суд

зупинити дію наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.12.2020 № 1474/6 Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 до набрання чинності рішенням суду;

зобов`язати Державне підприємство « Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України розблокувати доступ приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до державного реєстру речових прав на нерухоме майно до набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування клопотання позивачем зазначено, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову призведе до ускладнення чи унеможливить відновлення нею свого порушеного права, як приватного нотаріуса, після ухвалення судового рішення у справі; не зупинення дії оскаржуваного наказу, на думку позивача, може негативно відобразиться на його доходах, праві на труд та на діловій репутації. Крім того, неможливість здійснювати повноцінну нотаріальну діяльність призведе до майнових втрат, пов`язаних з утриманням нотаріальної контори, які не будуть компенсовані внаслідок втрати доходу.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ст.150 ч.4 КАС України).

У відповідності до ч. 1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову наказом начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.12.2020 № 1474/6 з посиланням на положення п.8 ч.1 ст.291 Закону України Про нотаріат у зв`язку з направленням до Міністерства юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, зупинено нотаріальну діяльність заявника з 12.12.2020 , але не більше як на шість місяців, до вирішення питання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю № 5486, виданого міністерством юстиції України 10.01.2005 на ім`я ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову, він має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмету позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, суд зазначає, що правовий інститут забезпечення адміністративного позову має застосовуватися лише у виключних випадках та за умови існування обґрунтованої небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам особи до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадках, якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову, заявник стверджує про порушення права на працю, та як наслідок, наявність явних ознак протиправності наказу.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст.291 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна діяльність приватного нотаріуса тимчасово зупиняється у разі направлення територіальним органом до Міністерства юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю - до вирішення питання по суті, але не більш як на шість місяців.

За приписами ч.ч. 4-6 ст.292 вказаного Закону, при зупиненні нотаріальної діяльності приватного нотаріуса він має право, а якщо строк зупинення більше одного місяця, - зобов`язаний, укласти договір про його заміщення з іншим приватним нотаріусом за виключенням підстави, передбаченої пунктом 7 частини першої статті 291. Приватний нотаріус, діяльність якого зупинена, за відсутності заміщення його іншим приватним нотаріусом, має право: знімати заборону відчуження нерухомого майна, видавати з депозиту гроші та цінні папери, документи, прийняті на зберігання, дублікати та копії документів, що зберігаються у справах приватного нотаріуса, а також видавати довідки про вчинені нотаріальні дії.

З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку, що на час зупинення нотаріальної діяльності, заявник не позбавлений можливості здійснювати певні нотаріальні дії та отримувати за них відповідну грошову винагороду.

Крім того, на підтвердження своїх доводів позивачем не надано до суду жодних доказів стосовно відсутності у нього інших джерел доходу, крім здійснення нотаріальної діяльності.

Суд також звертає увагу на те, що дії, пов`язані з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, іншими Єдиними та Державними реєстрами, не є єдиним видом нотаріальної діяльності, відповідно, позивач має право вчиняти інші нотаріальні дії.

Щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, як підстави для забезпечення позову, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою ст.2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.

Долучений до матеріалів справи наказ від 11.12.2020 № 1474/6 не містить явних ознак протиправності, тоді як встановлення інших ознак протиправності може мати місце лише за наслідком розгляду справи по суті.

Решта наведених позивачем доводів не свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або поновлення його порушених прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, як це передбачено частиною 2 ст.150 КАС України

Суд зазначає, що ст.151 КАС України встановлений вичерпний перелік способів забезпечення позову, а тому суд може забезпечити позов тільки у визначений КАС України спосіб.

У заяві про забезпечення позову позивач просить суд забезпечити позов, шляхом зобов`язання Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України розблокувати доступ до державного реєстру речових прав на нерухоме майно до набрання рішенням суду законної сили.

Однак, суд звертає увагу на те, що пункт 3 частини першої ст.151 КАС України, який передбачав можливість забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку відповідача вчинити певні дії, був виключений Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 №460-ІХ, який набрав чинності 08.02.2020.

Отже, спосіб забезпечення позову, який позивач просить вжити суд, не передбачений Кодексом адміністративного судочинства України.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості таких вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін та запобігання можливості порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу; наявності зв`язку між заходами забезпечення позову і предметом майбутніх позовних вимог, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись приписами ст.78,150-156, 243, 248,256,294 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалу може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені ст. 293-295 КАС України. Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.256 КАС України.

Суддя Зоркіна Ю.В.