Справа № 440/6606/20
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/6606/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С., розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 16.06.1987 по 10.03.1990 в СПТУ №100 м. Луганськ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , включивши до страхового стажу період роботи в СПТУ №100 м. Луганськ з 16.06.1987 по 10.03.1990, починаючи з 20.05.2020.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

13.11.2020 ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області) про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 22.09.2020 він звернувся до відповідача зі заявою та з пакетом документів, необхідних для призначення пенсії за віком, однак на стадії прийняття документів працівники відповідача в усній формі повідомили позивача про те, що період його роботи в СПТУ №100 м. Луганськ з 16.06.1987 по 10.03.1990 не буде зараховано до страхового стажу без надання довідки, що підтверджує період роботи. Таку позицію пенсійний орган мотивував тим, що в трудовій книжці запис №15 містив виправлення, а саме: в даті прийняття на роботу до СПТУ №100 м. Луганськ "16.06.1987" наведено цифру "1". Вказував, що ознайомившись із протоколом розрахунку пенсії від 15.10.2020, він виявив, що відповідач не зарахував до страхового стажу його період роботи в СПТУ №100 м. Луганськ з 16.06.1987 по 10.03.1990. Стверджував, що відповідачем безпідставно не зараховано до стажу роботи для обчислення пенсії період роботи в СПТУ №100 м. Луганськ з 16.06.1987 по 10.03.1990, оскільки трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 містить точний запис №15 від 16.06.1987 про прийняття його на роботу в СПТУ №100 м. Луганськ і запис №16 від 10.03.1990 про звільнення позивача за власним бажанням з СПТУ №100 м. Луганськ.

02.12.2020 до суду від ГУ ПФУ в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала. Відповідач повідомив, що розпорядженням №76 від 30.09.2020 позивачу призначено з 20.05.2020 пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Після призначення пенсії ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Полтавській області з будь-яких питань, у тому числі з приводу зарахування стажу, не звертався.

12.11.2020 на адресу відповідача надійшла позовна заява ОСОБА_1 про зарахування до страхового стажу періоду роботи в СПТУ №100 м. Луганськ з 16.06.1987 по 10.03.1990, після вивчення якої, працівниками ГУ ПФУ в Полтавській області було виявлено неточності при призначенні позивачу пенсії та здійснено перерахунок його пенсії вже з урахуванням страхового стажу періоду роботи в СПТУ №100 м. Луганськ з 16.06.1987 по 10.03.1990, що підтверджується рішенням №76 від 27.11.2020; в результаті перерахунку розмір пенсії склав 4 093,29 грн. Таким чином, відповідач виправив порушення щодо незарахування ОСОБА_1 окремих періодів його роботи до страхового стажу, а відтак, на переконання відповідача, предмет спору відсутній.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.

Обставини справи, встановлені судом

22.09.2020 позивач звернувся до відповідача зі заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням №76 від 15.10.2020 пенсійний орган призначив позивачу з 01.10.2020 пенсію за віком, не зарахувавши при цьому до страхового стажу період його роботи з 16.06.1987 по 10.03.1990 в СПТУ №100 м. Луганськ.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно зі частиною другою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Висновки щодо правозастосування

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач звернувся до суду з вимогами про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату йому пенсії, зарахувавши до його страхового стажу період роботи в СПТУ №100 м. Луганськ з 16.06.1987 по 10.03.1990, починаючи з 20.05.2020.

Водночас суд встановив, що станом на день розгляду справи відповідачем фактично вирішено спірне питання, що підтверджується рішенням №76 від 27.11.2020, відповідно до якого ОСОБА_1 з 20.05.2020 здійснено перерахунок пенсії, з урахуванням страхового стажу періоду його роботи в СПТУ №100 м. Луганськ з 16.06.1987 по 10.03.1990.

Відповідач стверджував, що ОСОБА_1 не звертався до Головного управління ПФУ в Полтавській області з приводу включення окремих періодів його роботи/навчання до страхового стажу. У позові ОСОБА_1 про такі звернення також не повідомляє. Доказів звернення до відповідача ОСОБА_1 не надано, будь-яких повідомлень чи відповідей від Головного управління ПФУ в Полтавській області також не надано.

У той же час ОСОБА_1 у своєму позові заявив позовні вимоги про зобов"язання включити періоди роботи до страхового стажу, однак не заявив жодних вимог про визнання протиправними будь-яких дій чи рішень відповідача.

Необхідно відзначити, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту <...>.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Виходячи зі змісту наведених норм, судовому захисту підлягає лише порушене право особи.

До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Разом із цим, право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо такі рішення прийняті суб`єктом владних повноважень поза межами визначеної законом компетенції, або ж оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18.10.2019 у справі №813/38/16, від 27.02.2020 у справі №440/569/19.

У суду відсутні повноваження самостійно визначати предмет спору, оскільки це процесуальне право належить лише позивачу.

У той же час до прийняття рішення у цій справі Головне управління ПФУ в Полтавській області надало до суду пояснення та відомості про те, що ним самостійно було усунуто допущені при призначення ОСОБА_1 пенсії за віком помилки в частині зарахування окремих періодів його роботи до страхового стажу. Так, суду надано роздруківку електронного протоколу перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 27.11.2020 року (а.с.40). Цей перерахунок, згідно змісту протоколу, вчинено у зв"язку з уточненням даних щодо стажу.

Відтак, за відсутності предмета спору, відсутня навіть ймовірність порушення прав ОСОБА_1 відповідачем, відповідно відсутній і об`єкт судового захисту та, як наслідок, відсутні й підстави для задоволення позову.

За таких обставин у задоволенні позову належить відмовити у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.С. Шевяков