Справа № 640/6398/19
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 640/6398/19

адміністративне провадження № К/9901/30443/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі № 640/6398/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, Центрального межрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, де просила:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві від 11.03.2019 № 45-К «Про звільнення ОСОБА_1 »;

поновити позивачку на посаді в Центральному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, яка за своїми умовами праці, функціональними обов`язками та повноваженнями відповідає або є рівнозначною займаній нею станом на 11.03.2019, днем 11.03.2019;

стягнути з Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу;

звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області на користь позивача середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць;

звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді в Центральному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, яка за своїми умовами праці, функціональними обов`язками та повноваженнями відповідає або є рівнозначною займаній нею станом на 11.03.2019, днем 11.03.2019.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року скасовано та прийнято нове рішення. Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДМС України в м. Києві від 11.03.2019 №45-К «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу юридичного забезпечення ГУ ДМС України в м. Києві з 12.03.2019. Стягнуто з ГУ ДМС України в м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 березня 2019 року по 17 червня 2020 року в розмірі 54 730 гривень 05 копійок, без врахування обов`язкових платежів. Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу юридичного забезпечення ГУ ДМС України в м. Києві та в частині стягнення з ГУ ДМС України в м. Києві на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду апеляційної інстанції Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві звернулося до Верховного Суду із указаною касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів касаційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року визнано неповажними підстави пропуску Головним управлінням Державної міграційної служби України в м. Києві строку на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі № 640/6398/19. Касаційну скаргу залишено без руху з підстав з підстав недотримання вимог статті 330 КАС України; пропуску строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 329 КАС України та надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до суду касаційної інстанції заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів, а також уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Одночасно скаржнику було роз`яснено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині невиконання вимог статті 332 КАС України у відкритті касаційного провадження буде відмовлено; у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині невиконання вимог статті 330 КАС України касаційна скарга буде повернута.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року отримано скаржником - 27 листопада 2020 року.

14 грудня 2020 року від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху надійшла заява про усунення недоліків шляхом, визначеним зазначеною ухвалою Верховного Суду.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження скаржник повторно посилається як на поважність пропуску строку на касаційне оскарження впровадження карантинних обмежень та приписи Закону України від 18.06.2020 № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Вказують, що працівники Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві перебували на роботі відповідно до встановленого графіку, перебували на самоізоляції у зв`язку із захворюваннями коронавірусною хворобою, що підтверджується витягами із наказів Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Києвській області. Враховуючи зазначене просить поновити строк на касаційне оскарження.

Водночас, суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічний застосовано Верховним Судом в ухвалах від 17 квітня 2018 року у справі № 9901/473/18, від 11 березня 2019 року у справі № 9901/95/19, від 08 квітня 2019 року у справі № 9901/138/19 та від 03 червня 2019 року у справі № 640/3940/19.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводи ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Зі змісту наданих в якості доказів витягів наказів, якими скаржник обгрунтовує підстави пропуску строку на касаційне оскарження у зв`язку із впровадження карантинних обмежень слідує, що вказані накази прийняті 23 липня 2020 року на підставі Акту епідеміологічноно розслідування випадку короновірусної інфекції у хворого від 22.07.2020 та вжиття загальних заходів з метою недопущення розповсюдження хвороби серед інших працівників Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Києвській області.

Слід зазначити, що право на у визначених законом випадках касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Тобто особа, яка зацікавлена у поданні касаційної скарги, мусить вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, цілком використовувати наявні засоби та можливості, передбачені законодавством. Отже, учасники процесу мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не мають допускати затримки та невиправданого зволікання під час виконання своїх процесуальних обов`язків.

Також згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Водночас, зазначене клопотання не містить обґрунтувань об`єктивної неможливості звернення до суду касаційної інстанції з 28 липня 2020 року (після повернення судом касаційної інстанції вперше поданої касаційної скарги) до 13.11.20 (повторного звернення до суду касаційної інстанції із цією касаційною скаргою). Доводи позивача не підтверджені жодними доказами згідно статті 77 КАС України.

Одночасно Верховний Суд зазначає, що питання забезпечення належного захисту своїх інтересів, насамперед, залежить від волевиявлення самого учасника справи, тому це в жодний спосіб не має впливати на процесуальний обов`язок відповідача подавати скарги (заяви, клопотання) із дотриманням встановленого законом строку на касаційне оскарження.

З наведеного слідує, що заявник не подав до суду належних доказів, які б свідчили про те, що він не міг звернутися до Верховного Суду із касаційною скаргою протягом коротшого строку саме через об`єктивні обставини, які були спричинені дією карантинних обмежень, пов`язаних із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

З урахуванням наведеного, відсутні підстави для визнавання поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження та підстави для поновлення такого строку.

Станом на 28 грудня 2020 року інших документів на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 24 листопада 2020 року не надходило.

Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Враховуючи вищевикладене, відсутність відповідних доказів щодо поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для застосування пункту 4 частини першої статті 333 КАС України за наслідками розгляду заяви скаржника щодо усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись пунктом 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі № 640/6398/19.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі № 640/6398/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, Центрального межрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько А.Г. Загороднюк В.М.Соколов