Справа № 640/13626/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року м. Київ № 640/13626/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., за участі секретаря судового засідання Яцеленко Ю.О., представника позивача Грібінюкова І.П. (ордер серії ДН №024983 від 15.12.2020 року), представника відповідача Пінчука Б.В., вирішивши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТУС ЕВОРД»

до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАТУС ЕВОРД» (далі також - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі також - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 09.06.2020 року на суму податкового зобов`язання 1 609 786,00 грн. за штрафними санкціями 402 446,50 грн.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 09.06.2020 року на суму зменшення бюджетного відшкодування - 15 439 036,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 3 859 759,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 09.06.2020 року на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду - 27 145,00 грн., які прийняті на підставі акта № 490/26-15-05-04-01/42204451 від 18.05.2020 року за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» () з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2020 року.

- зобов`язати відповідача Головне управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденко, б. 33/19, код за ) внести до Реєстру заяв про повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість необхідні дані по заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТУС ЕВОРД» (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, будинок 13/2 /ЛІТЕРА Б/ код 42204451) про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 15 439 036, 00 грн. як такої, що є узгодженою.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення винесено податковим органом за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2020 року.

Позивач вважає висновки перевірки, викладені у Акт від 18.05.2020 року №490/26-15-05-04-01/42204451, такими, що не ґрунтуються на нормах податкового законодавства України.

На переконання позивача, посилання податкового органу щодо порушення ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» вимог податкового законодавства України, які полягають: у ненаданні останнім до перевірки товарно-транспортні накладні щодо транспортування товару по території України; не наданні документів щодо якості товару, який зберігається на складі в м. Маріуполь; начебто відмові позивача від проведення інвентаризації складу, є безпідставними та необ`єктивними з огляду на наступне.

Так, в досліджуваних відповідачем господарських операціях ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» не є перевізником та водієм транспортного засобу, а тому, на позивача не розповсюджується вимоги Закону України «Про автомобільний транспорт» та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні щодо обов`язкової наявності товарно-транспортних накладних.

Відповідачем безпідставно стверджується, що господарські операції між позивачем та контрагентом не відбувалися, що спростовано матеріалами зустрічної перевірки ФОП ОСОБА_1 - контрагента позивача у досліджуваній відповідачем в межах перевірки господарській операції.

Позивачем не заперечується отримання листа відповідача з вимогою провести інвентаризацію складу. Разом з тим, позивачем повідомлено контролюючому органу що від проведення інвентаризації не відмовляється, водночас, вважає проведення інвентаризації неможливим з огляду на відсутність міжміського транспортного сполучення у зв`язку із пандемією COVID-19.

Крім того, позивачем на вимогу податкового органу надані документи, які свідчили про інвентаризацію залишків на складі.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що в разі скасування судом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень позивач має право на бюджетне відшкодування у розмірі 15 439 036 грн. відповідно до вимог податкового законодавства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Підготовче засідання призначено на 12.08.2020 року.

Через канцелярію суду 05.08.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Із викладеними у позовній заяві обґрунтуваннями відповідач не погоджується з огляду на те, що у зв`язку із відмовою ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» у проведенні інвентаризації у присутності співробітників контролюючого органу, дані первинних та бухгалтерських документів ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» про наявні товарно-матеріальні цінності підтвердити неможливо, і як наслідок, використання придбаного товару у господарській діяльності перевіркою не підтверджено.

Зокрема, будь-яких документів про перевезення товару з місця відвантаження товару до місця призначення для перевірки не надано, в тому числі товарно-транспортних накладних за період з 01.10.2018 року по 29.02.2020 року, в Єдиному реєстрі податкових накладних відсутня інформація про придбання транспортних послуг або пального ТОВ «СТАТУС ЕВОРД», в ІС «Податковий блок» за результатом подання звітності ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» відсутня інформація про наявність основних (відповідних транспортних засобів) (ізотермічних фургонів або рефрижераторів).

Таким чином, факт транспортування товару по території України з місця відвантаження до складу Покупця (позивача) не підтверджено.

Також, перевіркою не підтверджено холодильне зберігання позивачем м`яса, м`ясних субпродуктів та застосування методів оброблення м`яса.

Відповідачем зазначено, що до перевірки не надано жодних документів про відповідність придбаної продукції ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» ветеринарним нормам, нормам санітарно-епідеміологічного законодавства, вимогам якості, складських документів, що підтверджують дотримання правил зберігання товару.

Враховуючи викладене, за результатами даних, зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування податку на додану вартість, із даними первинних документів, що підтверджують факт оплати платником товарів/послуг, загальна сума ПДВ за лютий 2020 року складає 15 439 036 грн., сума бюджетного відшкодування ПДВ складає 0 грн.

З огляду на зазначене, відповідач проти задоволення позову заперечує.

У підготовче засідання 12.08.2020 року прибули представники сторін.

Представником позивача заявлено клопотання про оголошення перерви у підготовчому засіданні з метою підготовки відповіді на відзив, отриманий від відповідача із запізненням. Судом задоволено клопотання позивача та відкладено підготовче засідання до 10.09.2020 року.

Через канцелярію суду 28.08.2020 року позивачем подано відповідь на відзив, в якому проти тверджень, викладених у відзиві заперечує з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідно до Довідки секретаря судового засідання від 10.09.2020 року у зв`язку із перебуванням на лікарняному головуючого судді у справі №640/13626/20, справу знято з розгляду.

Про наступну дату підготовчого засідання 25.11.2020 року сторін повідомлено в порядку, встановленому статтею 124 Кодексу адміністративного судочинства України.

У підготовче засідання 25.11.2020 року прибули представники сторін.

Судом заслухано пояснення по суті позову та з метою отримання додаткових доказів оголошено перерву у підготовчому засіданні до 07.12.2020 року.

Через канцелярію суду 03.12.2020 року відповідачем подано письмові пояснення.

У підготовче засідання 07.12.2020 року прибули представники сторін.

Судом поставлено на обговорення питання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Присутні в засіданні представники сторін проти закінчення підготовчого провадження не заперечували.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2020 року закрито підготовче провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17.12.2020 року.

У судове засідання 17.12.2020 року прибули представники сторін.

Відповідно до частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у відкритому судовому засіданні 17.12.2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Наказом ГУ ДПС у м. Києві від 13.04.2020 року №3513 на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України у зв`язку із поданням ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» (код 42204451) декларації з податкову на додану вартість із сумою, що підлягає бюджетному відшкодуванню на поточний рахунок платника податку на лютий 2020 року призначено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» з 17.04.2020 року по дату завершення перевірки, тривалістю в 10 робочих днів, з метою встановлення достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2020 року.

Наказом ГУ ДПС у м. Києві від 28.04.2020 року №3565 на підставі пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України у зв`язку із великим документообігом на підприємстві продовжено строк проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» з 05.05.2020 року по дату завершення перевірки, тривалістю 5 робочих днів, призначеної наказом ГУ ДПС у м. Києві від 13.04.2020 року №3513.

Запитами ГУ ДПС у м. Києві (дата, номер відсутні), отриманими наручно відповідальними особами ТОВ «СТАТУС ЕВОРД», визначено необхідний для перевірки перелік документів, які має надати позивач.

Посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві складено Акт від 24.04.2020 року №479/26-15-05-04-01 та Акт від 30.04.2020 року №487/26-15-05-04-01 про ненадання первинних документів під час проведення ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» (код 42204451), призначеної наказом ГУ ДПС у м. Києві від 13.04.2020 року №3513.

Листом ГУ ДПС у м. Києві від 22.04.2020 року №64192/10/26-15-05-04-01 просить ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» про проведення інвентаризації фактично наявних товарно-матеріальних цінностей, основних фондів та інших активів ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» у присутності представника ГУ ДПС у м. Києві, що здійснюють перевірку. З метою здійснення контролю за проведенням інвентаризації співробітником ГУ ДПС у м. Києві контролюючий орган просить повідомити про час та місце проведення інвентаризації в межах строків проведення перевірки.

Крім того, у цьому листі відповідач просить надати інформацію щодо проведеної станом на 29.02.2020 року інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів та інших активів підприємства, у тому числі: засвідчених копій наказів про проведення інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів та інших активів підприємства, прізвище, ім`я, по-батькові посадової особи, що їх затвердила; засвідчених копій наказів про затвердження складу комісії (вказати прізвища, ім`я, по-батькові, посади членів комісії); засвідчених копій актів інвентаризаційної комісії.

27.04.2020 року ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» надано до перевірки частину документів, зокрема, договори постачання, видаткові накладні, платіжні доручення та оборотно-сальдові відомості.

Листом ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» від 28.04.2020 року №б/н у відповідь на лист ГУ ДПС у м. Києві від 22.04.2020 року №64192/10/26-15-05-04-01 (вх. ГУ ДПС у м. Києві 05.05.2020 року №55054/10) просить врахувати обставини запровадженого у країні карантину. У листі повідомлено, що ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» не відмовляється щодо проведення інвентаризації фактично наявних товарно-матеріальних цінностей, основних фондів та інших активів ТОВ «СТАТУС НВОРД». Водночас, на даний момент вважає за неможливим проведення інвентаризації через відміну транспортного сполучення по всій території України в зв`язку із пандемією коронавірусу.

Листом ГУ ДПС у м. Києві від 29.04.2020 року №68669/10/26-15-05-04-01 просить ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» про проведення інвентаризації фактично наявних товарно-матеріальних цінностей, основних фондів та інших активів ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» у присутності представника ГУ ДПС у м. Києві, що здійснюють перевірку. З метою здійснення контролю за проведенням інвентаризації співробітником ГУ ДПС у м. Києві контролюючий орган просить повідомити про час та місце проведення інвентаризації у строк до 30.04.2020 року.

Листом ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» від 07.05.2020 року №б/н у відповідь на лист ГУ ДПС у м. Києві від 29.04.2020 року №68669/10/26-15-05-04-01 (вх. ГУ ДПС у м. Києві 07.05.2020 року №56377/10) просить врахувати обставини запровадженого у країні карантину. У листі повідомлено, що ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» не відмовляється щодо проведення інвентаризації фактично наявних товарно-матеріальних цінностей, основних фондів та інших активів ТОВ «СТАТУС НВОРД». Водночас, на даний момент вважає за неможливим проведення інвентаризації через відміну транспортного сполучення по всій території України в зв`язку із пандемією коронавірусу.

Листом від 12.05.2020 року №14292/7/26-15-05-04-01 на підставі пункту 73.5 статті 75 Податкового кодексу України в межах документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2020 року, ГУ ДПС у м. Києві просить ГУ ДПС у Донецькій області провести зустрічну звірку ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) з 01.01.2018 року по 29.02.2020 року, що перебував у господарських відносинах за 1 ланкою ланцюга.

18.05.2020 року ГУ ДПС у м. Києві складено Акт №490/26-15-05-04-01/42204451 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» (податковий номер 42204451) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2020 року (далі також - Акт перевірки), відповідно до висновку якого, на порушення пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.5, 198.6 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» занижено податок на додану вартість за лютий 2020 року на 1609786 грн., завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) за лютий 2020 року на 27 145 грн. та завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника (рядок 20.2.1) за лютий 2020 року на 15 439 039 грн.

На підставі Акта перевірки від 18.05.2020 року № 490/26-15-05-04-01/42204451 ГУ ДПС у м. Києві 09.06.2020 року винесені:

- податкове повідомлення - рішення № від 09.06.2020 року на суму податкового зобов`язання 1 609 786, 00 грн. за штрафними санкціями 402 446,50 грн.

- податкове повідомлення - рішення № від 09.06.2020 року на суму зменшення бюджетного відшкодування - 15 439 036, 00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 3 859 759,00 грн.;

- податкове повідомлення рішення № від 09.06.2020 року на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду - 27 145,00 грн., які прийняті на підставі акта № 490/26-15-05-04-01/42204451 від 18.05.2020 року за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» () з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2020 року.

Листом від 18.06.2020 року №6028/7/05-99-33-06 ГУ ДПС у Донецькій області повідомлено ГУ ДПС у м. Києві про проведення зустрічної звірки ФОП ОСОБА_1 , до якого долучено довідку зустрічної звірки від 15.06.2020 року №21/05-99-33-02/ НОМЕР_1 на 3 арк.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 09.06.2020 року № , № , № протиправними, оскільки останні винесені безпідставно, ґрунтуючись на необ`єктивних висновках Акта перевірки, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позов, відзив, інші пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі також - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із пунктом 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (абзац 1).

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом (абзац 4).

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка (абзац 5).

Відповідно до підпункту 78.1.8. пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Згідно з пунктами 78.6.-78.8 статті 78 ПК України строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 82.2. статті 82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 10 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 2 робочих дні, інших платників податків - не більш як на 5 робочих днів.

Згідно з пунктом 83.1 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: (83.1.1.) документи, визначені цим Кодексом; (83.1.2.) податкова інформація; (83.1.3.) експертні висновки; (83.1.4.) судові рішення; (83.1.5.) виключено; (83.1.6.) податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Абзацами 1, 2 пункту 85.2. статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При цьому великий платник податків на запит контролюючого органу зобов`язаний також надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису підзвітних осіб копії таких документів, що створюються ним в електронній формі з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, не пізніше двох робочих днів, наступних за днем отримання запиту.

Пунктом 85.4. статті 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Згідно з абзацами 1, 2 пункту 86.3. статті 86 ПК України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що у зв`язку із поданням ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» декларації з податкову на додану вартість із сумою, що підлягає бюджетному відшкодуванню на поточний рахунок платника податку на лютий 2020 року відповідачем призначено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» з 17.04.2020 року, тривалістю в 10 робочих днів (яку продовжено відповідним наказом), з метою встановлення достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2020 року, та за результатами якої складено Акт перевірки.

З Акта перевірки судом встановлено, що в межах спірної перевірки податковий орган звернувся до позивача із вимогами (листи від 22.04.2020 року №64192/10/26-15-05-04-01, від 29.04.2020 року №68669/10/26-15-05-04-01) про проведення інвентаризації за присутності посадової особи відповідача.

Разом з тим, таку інвентаризацію не проведено, як стверджує відповідач, у зв`язку із відмовою позивача у її проведенні з підстав оголошеного карантину у країні.

Зокрема, у Акті перевірки (стор. 8) відповідач стверджує: «У зв`язку із відмовою ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» про наявні товарно-матеріальні цінності підтвердити неможливо і, як наслідок, використання придбаного товару у господарській діяльності перевіркою не підтверджується».

Щодо цих обставин, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків, серед іншого, зобов`язаний виконувати законні вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписувати акти (довідки) про проведення перевірки; не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи; допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючий орган має право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Згідно з пунктом 4 розділу І Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 02.09.2014 року за № 879, проведення інвентаризації забезпечується власником (власниками) або уповноваженим органом (посадовою особою), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів (далі - керівник підприємства), який створює необхідні умови для її проведення, визначає об`єкти, періодичність та строки проведення інвентаризації, крім випадків, коли проведення інвентаризації є обов`язковим. У цих випадках визначені на підприємстві строки проведення інвентаризації не можуть перевищувати строків, визначених цим Положенням.

Відповідно до пункту 7 цього Положення, проведення інвентаризації є обов`язковим за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації. У цих випадках інвентаризація має розпочатися у термін та в обсязі, зазначених у належним чином оформленому документі цих органів, але не раніше дня отримання підприємством відповідного документа.

Дійсно, в силу підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України податковий орган має право під час перевірки вимагати від платника податків проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків ТМЦ, готівки.

В свою чергу, за відмову платника від проведення такої інвентаризації або ненадання для перевірки документів, їх копій (за наявності таких документів) передбачено право податківців застосувати до «відмовника» процедуру адміністративного арешту майна згідно зі підпунктом 94.2.8. пункту 94.2 статті 94 ПК України (порядок його застосування затверджено наказом Міндоходів від 10.10.2013 року № 568).

Суд зауважує, що (у випадках, передбачених ПК України) право перевіряючого отримувати копії документів щодо предмету перевірки установлено в пунктом 85.8 статті 85 ПК України, яка є загальною нормою, в той час, як у підпункті 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України, вочевидь, ідеться про відмову надати саме ті документи (копії), що пов`язані з прямо зазначеними в ньому об`єктами інвентаризації - ОЗ, ТМЦ і коштами. Причому саме тими об`єктами, які безпосередньо пов`язані з предметом перевірки.

Формально в підпункті 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України не конкретизовано, при проведенні якого саме виду перевірки податковий орган має право вимагати проведення примусової інвентаризації.

Разом з тим, в силу підпункту 15 пункту 4 розділу III Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфіну від 20.08.2015 року № 727 (що формально фактичних перевірок не стосується), можливість примусової інвентаризації передбачена при будь-яких документальних перевірках.

У листі ДФС України від 13.04.2016 року № 8191/6/99-99-19-03-02-15 податковим ДФС не визначено «особливого» порядку інвентаризації за вимогою, та здійснюється лише посилання на Положення № 879.

Так, відповідно до вищевикладеного пункту 7 Положення, проведення інвентаризації є обов`язковою на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації.

У цьому випадку інвентаризація повинна початися у строк та в обсязі, зазначених у такому «належним чином оформленому документі», але не раніше дня його отримання підприємством.

Згідно із змістом листа ДФС України від 13.04.2016 року № 8191/6/99-99-19-03-02-15 податковим органом зауважено, що ані ПК України, ані законодавстві України в цілому не містять вимог щодо оформлення та змісту «належним чином оформленого документа органу».

Отже, контролюючий орган має право керуватися загальним порядком листування з платником, установленим статтею 42 ПК України, що і було здійснено відповідачем.

Таким чином, висновується, що саме дата отримання такого документа платником податків є відліком для початку проведення інвентаризації за вимогою як дати, станом на яку вона проводиться.

Суд зауважує, що з аналізу податкового законодавства України встановлено відсутність чітко визначеного для примусової інвентаризації «процесуального» порядку.

Так, підпунктом 94.2.8 пункту 94.2 статті 94 ПК України застосування процедури адміністративного арешту активів прямо обумовлене відмовою платника від проведення примусової інвентаризації. Для інших подібних ситуацій процедура оформлення відмови платника прописана в ПК України досить чітко: від підписання акта про перевірку контрольованої операції - в підпункті 39.5.2.18 підпункту 39.5.2 пункту 39.5 статті 39 ПК України; розписатися в направленні на перевірку - в пункті 81.1 статті 81 ПК України; у допуску до проведення перевірки - в пункті 81.2 статті 81 ПК України; надати копії документів - у пункті 85.6 пункту 85 ПК України; від підписання акта документальних перевірок: виїзної - у пункту 86.3 і невиїзної - у пункті 86.4 статті 86 ПК України.

Водночас, процедуру оформлення відмови у проведенні інвентаризації на вимогу уповноваженого органу не регламентовано, що свідчить про прогалину у нормативно-правовому регулюванні спірних правовідносин.

Крім того, ані у Положенні № 879 ані у ПК України для інвентаризації за вимогою уповноваженого органу жодних «граничних строків проведення» не встановлено.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем не надано належних доказів відмови позивача від проведення інвентаризації за вимогами ГУ ДПС у м. Києві, оформлених листами від 22.04.2020 року №64192/10/26-15-05-04-01, від 29.04.2020 року №68669/10/26-15-05-04-01.

Крім того, з аналізу вищевказаного податкового законодавства України суд дійшов висновку, що відмова платника податків від проведення інвентаризації за вимогою податкового органу могла лише стати підставою для застосування заходів, передбачених статтею 94 ПК України, водночас, не могла слугувати висновком про неможливість підтвердити використання позивачем придбаного товару у господарській діяльності в межах спірної перевірки.

Серед іншого, суд зазначає, що із змісту відповідей позивача (від 28.04.2020 року №б/н, від 07.05.2020 року №б/н) на запити ГУ ДПС у м. Києві встановлено, що останній від проведення інвентаризації не відмовлявся, водночас просить взяти до уваги карантинні заходи щодо транспортного сполучення, запроваджені Кабінетом Міністрів України, оскільки документи щодо якості товару зберігається на складі в м. Маріуполь, а не у м. Києві за юридичною адресою позивача.

Дійсно, на час карантину, установленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу (COVID-19), на яку посилається позивач, жодних особливих строків для проведення інвентаризації, або підстав для її не проведення, як і звільнення від відповідальності за несвоєчасність проведення інвентаризації не передбачено.

Отже, жодних правових підстав для не проведення інвентаризації за участі посадової особи відповідача не було.

Таким чином, податковий орган в силу статті 42 ПК України мав право розпочати обов`язкову інвентаризацію за вимогою у межах спірної перевірки з дня отримання позивачем першого листа із такою вимогою, яким, відповідно до матеріалів справи, є 22.04.2020 року.

Водночас, матеріали справи та Акт перевірки не містять жодних належних доказів та відомостей щодо прибуття уповноваженої посадової особи відповідача до ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» з метою бути присутнім під час проведення позивачем інвентаризації за вимогою, або для оформлення відмови від її проведення та вчинення подальших дій, передбачених за цих обставин ПК України.

Зокрема, суд вважає за необхідне зауважити, що саме ГУ ДПС у м. Києві, як суб`єкт владних повноважень та контролюючий орган, мав здійснювати усі передбачені податковим законодавством заходи для того, щоб інвентаризація ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» за вимогою, за відсутності відмови позивача, відбулася у межах перевірки.

З огляду на викладене, твердження відповідача щодо неможливості підтвердити використання позивачем придбаного товару у господарській діяльності в межах спірної перевірки у зв`язку із відмовою останнього у проведенні інвентаризації, є необґрунтованим та безпідставним, та не може прийматися судом в якості однієї з підстав для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Щодо господарських операцій між ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» та ФОП ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Із змісту Акта перевірки судом встановлено, що відповідачем вказано про ненадання позивачем до перевірки доказів реальності зберігання товару (в тому числі, м`яса та субпродуктів з м`яса птиці), в той час, як відповідачем зазначено, що позивачем надано договір суборенди нежитлового приміщення від 27.08.2019 року №б/н, укладений між ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» (суборендар) та ФОП ОСОБА_1 (орендар) про передання в оренду суборендарю складського приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 89,3 м2.

Відповідачем, відповідно до змісту Акта перевірки, встановлено, що ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» не перераховано ФОП ОСОБА_1 кошти за оренду вищезазначеного приміщення та за даними ІС «Податковий блок» у ФОП ОСОБА_1 відсутні звіти про наявність рухомого майна.

Таким чином, на переконання відповідача, холодильне зберігання м`яса, м`ясних субпродуктів та застосування методів оброблення м`яса ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» не підтверджено.

Разом з тим, суд зауважує наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 21 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім НБУ), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

З аналізу ПК України звірка платників податків є податковою інформацією.

Згідно з пунктом 73.5. статті 75 ПК України з метою отримання податкової інформації, необхідної у зв`язку з проведенням перевірок, контролюючі органи мають право здійснювати зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків.

Під час зустрічної звірки: здійснюється зіставлення даних, отриманих від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування повноти їх відображення в обліку платника податків (абз. 2).

Під час проведення зустрічної звірки з`ясовуються лише питання, зазначені у письмовому запиті контролюючого органу на проведення зустрічної звірки.

Форма запиту контролюючого органу на проведення зустрічної звірки встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За результатами зустрічних звірок складається довідка, що надається суб`єкту господарювання у десятиденний строк.

Повторне проведення зустрічних звірок контролюючими органами з одного і того самого питання заборонено.

Відповідно до пункту 74.3. статті 74 ПК України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що листом від 12.05.2020 року №14292/7/26-15-05-04-01 на підставі пункту 73.5 статті 75 ПК України в межах документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2020 року, ГУ ДПС у м. Києві просить ГУ ДПС у Донецькій області провести зустрічну звірку ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) з 01.01.2018 року по 29.02.2020 року, що перебував у господарських відносинах за 1 ланкою ланцюга. ГУ ДПС у м. Києві повідомлено, що під час перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 надає в оренду ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» складське приміщення - 89,3 м2 та офісне приміщення - 14 м2 за адресою: АДРЕСА_2 . При проведенні зустрічної звірки суб`єкта господарювання необхідно дослідити та відобразити в Довідці про результати проведення зустрічної звірки інформацію щодо наявності власних чи орендованих складських приміщень, укладення договорів відповідального зберігання, наявності основних засобів, чисельності працюючих та кваліфікацію працівників. Серед загальних питань: підтвердити господарські відносини між платником податків і суб`єктом господарювання, відповідно до наведених вище угод (контрактів) та первинних документів, повноту відображення їх результатів у податковому та бухгалтерському обліках (в т.ч. у розрізі номенклатури товарів/послуг та кодів товару згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів згідно із вимогами щодо обов`язкових реквізитів податкової накладної встановлених пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України); форму розрахунків (грошова, вексельна, взаємозалік) між платником податків та суб`єктом господарювання, стан таких розрахунків на кінець періоду, за який перевіряється платник податків та на дату проведення звірки; наявність необхідних ліцензій (дозволів тощо), направлених (в разі необхідності) запитів на отримання цінової експертизи продукції (робіт, послуг); наявності у суб`єкта господарювання відповідних виробничих потужностей, матеріальних і фінансових ресурсів, наявність необхідної кількості працюючих з відповідними фаховими знаннями для здійснення виробництва (надання послуг, виконання робіт), тощо; наявність всіх необхідних висновків про відповідність технічних умов виробництва, зберігання, а також реєстрації обов`язкових підтверджуючих документів (реквізити товару ГОСТу, ТУ, марки, типу, заводу-виробника) тощо.

Отже, отримана від ГУ ДПС у Донецькій області податкова інформація за результатами звірки мала була б бути взята до уваги ГУ ДПС у м. Києві під час складання Акта перевірки, та слугує, з огляду на призначення звірки, єдиним належним доказом підтвердження чи спростування встановленої під час перевірки відсутності у інформаційних системах податкового органу інформації щодо реальності господарських операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_1 , оскільки звірку призначено саме в межах спірної перевірки позивача щодо предмета останньої.

Водночас, з матеріалів справи судом встановлено, що Акт перевірки №490/26-15-05-04-01/42204451 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» (податковий номер 42204451) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2020 року, на підставі якого винесені оскаржувані у цій справі податкові повідомлення-рішення, складено 18.05.2020 року, в той час, як Довідку зустрічної звірки №21/05-99-33-02/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Донецькій області складено 15.06.2020 року, та надіслано ГУ ДПС у м. Києві листом від 18.06.2020 року №6028/7/05-99-33-06.

Тобто, висновується, що контролюючим органом складено Акт перевірки від 18.05.2020 року №490/26-15-05-04-01/42204451 та винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 09.06.2020 року передчасно, без врахування результатів зустрічної звірки, проведеної ГУ ДПС у Донецькій області за запитом ГУ ДПС у м. Києві, оформлених Довідкою зустрічної звірки №21/05-99-33-02/ НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, в силу статей 74, 75 ПК України відповідачем протиправно залишено без уваги та не надано оцінки / аналізу результатам звірки ФОП ОСОБА_1 , що призвело до безпідставного прийняття оскаржуваних рішень податкового органу.

Крім того, зазначене підтверджується й тим, що за висновками ГУ ДПС у Донецькій області, викладеними у Довідці зустрічної звірки від 15.06.2020 року №21/05-99-33-02/ НОМЕР_1 : « 1. Звіркою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) документально підтверджено реальність здійснення господарських відносин з ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» (код за ), їх вид, обсяг та розрахунки; 2. Звіркою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) встановлено відображення в податковому обліку господарських операцій та розрахунків з ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» (код за )», що спростовує твердження відповідача, викладені в Акті перевірки та ставить під обґрунтований сумнів інші висновки ГУ ДПС у м. Києві, які ґрунтуються на даних лише інформаційних систем, на які посилається останнє щодо господарських відносин позивача з постачальниками товару (ТОВ «ЛОГО-ТРАНС» (код 37817344), ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ» (код 33418719), ТОВ «УПГ МАЛИНІВКА» (код 36534211), ТОВ «АНД-ГРУП» (код 34795962), ТОВ «КОМПЛЕКС АГРОМАРС» (код 30160757), ТОВ «ОЛГА-ТОРГ» ( код 35031638)).

Щодо ненадання позивачем під час спірної перевірки товарно-транспортних накладних, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту Акта перевірки відповідачем встановлено господарські відносини ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» із ТОВ «ЛОГО-ТРАНС» (код 37817344), ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ» (код 33418719), ТОВ «УПГ МАЛИНІВКА» (код 36534211), ТОВ «АНД-ГРУП» (код 34795962), ТОВ «КОМПЛЕКС АГРОМАРС» (код 30160757), ТОВ «ОЛГА-ТОРГ» ( код 35031638) (далі також - контрагенти).

З контрагентами ТОВ «ЛОГО-ТРАНС» (код 37817344), ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ» (код 33418719), ТОВ «УПГ МАЛИНІВКА» (код 36534211), ТОВ «АНД-ГРУП» (код 34795962), ТОВ «КОМПЛЕКС АГРОМАРС» (код 30160757), позивачем укладено договори поставки від 09.10.2018 року №0910/18 (ТОВ «ЛОГО-ТРАНС»), від 24.09.2018 року №054/18 (ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ»), від 23.11.2018 року №МА-000040 (ТОВ «УПГ МАЛИНІВКА»), від 01.10.2018 року №5507, від 16.10.2018 року №3531, від 16.10.2020 року №3025, від 10.10.2020 року №2657 (усі з ТОВ «АНД-ГРУП»), від 11.10.2020 року №64/2018/КАМ/М (ТОВ «КОМПЛЕКС АГРОМАРС»), згідно з якими, ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» є покупцем.

З контрагентом ТОВ «ОЛГА-ТОРГ» ( код 35031638) позивачем укладено договір купівлі-продажу від 10.10.2018 року №10/10-18, відповідно до змісту якого позивачем є також покупцем.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №996) встановлено: господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частинами першою, другою статті 9 Закону №996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Суд зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 24.05.2019 року у справі №826/7423/16.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що документи, на підставі яких платник податків сформував дані податкового обліку, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене висновується зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, Товариство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.

Суд зауважує, що відсутність у позивача товарно-транспортних накладних на отриманий від контрагентів товар не є визначальною обставиною для визнання господарських операцій нереальними, оскільки транспортні документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу чи поставки. Вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, а отже, відсутність у позивача товарно-транспортних накладних не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій проведених з контрагентами. Натомість факт передання товару позивачеві та, відповідно, набуття права власності на нього підтверджується видатковими накладними з кожним з контрагентів позивача, які наявні в матеріалах справи.

Цієї ж правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 22.12.2020 року у справі №640/20680/19, відповідно до змісту якої : «наявність транспортних документів на перевезення товарно-матеріальних цінностей за наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та на додану вартість не є визначальними при оподаткуванні операцій за договором поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення. Крім того, товарно-транспортні накладні є доказом факту перевезення (переміщення) товару, натомість факт передання товару та, відповідно набуття права власності на нього має підтверджуватись видатковою накладною. В обґрунтування таких висновків суд апеляційної інстанції посилався на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/11879/13-а.».

Разом з тим, із змісту Акта перевірки судом встановлено, що відомості про перевірку та аналіз видаткових накладних позивача під час спірної перевірки відсутні, в той час, як відповідачем у Акті перевірки (стор. 3) зазначено про надання 27.04.2020 року ТОВ «СТАТУС ЕВОРД» до перевірки, зокрема, видаткових накладних за зазначеними договорами постачання та купівлі-продажу.

Так, усі первинні документи, що підтверджують факт здійснення господарських операцій - надані податковому органу.

Під час розгляду справи по суті, судом встановлено, що контролюючим органом отримано від позивача під час перевірки усі необхідні та достатні документи на підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами, що не заперечується самим відповідачем у Акті перевірки, але, відповідачем залишено без належної уваги такі первинні документи платника податків, не надавши їм оцінки чи аналізу, натомість, надано перевагу вторинній інформації, які не спростовують доводів позивача.

Таким чином, судом встановлено, що висновки відповідача, викладені у Акті перевірки, ґрунтуються лише на припущеннях та не мають під собою жодного належного доказового підґрунтя та мотивування.

Отже, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем підтверджено первинними документами реальність спірних господарських операцій за взаємовідносинами із контрагентами, в той час, як контролюючим органом безпідставно викладено висновки щодо обов`язкової наявності у платника податку товарно-транспортних накладних за цих обставин.

Враховуючи викладене у суду відсутні підстави для не прийняття поданих позивачем до суду доказів, які раніше ним не подавалися до перевірки.

Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність висновків перевірки і заперечень відповідача щодо відсутності фактичного здійснення господарських операцій, оскільки такі висновки не підтвердженні відповідними доказами та суперечать наявним у справі доказам.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № від 09.06.2020 року, № від 09.06.2020 року, № від 09.06.2020 року.

Щодо позовної вимоги зобов`язати відповідача внести до Реєстру заяв про повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість необхідні дані по заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТУС ЕВОРД» про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 15 439 036, 00 грн. як такої, що є узгодженою, суд зазначає наступне.

Оцінюючи дії суб`єкта владних повноважень, суд керується приписами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (пункт 200.7 статті 200 ПК України).

Згідно з підпунктом 2.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України Формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Порядок ведення та форма Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 200.8 статті 200 ПК України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Підпунктом б пункту 200.14. статті 200 ПК України встановлено, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування.

Згідно з пунктом 200.15 статті 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про протиправність та необхідність скасування оскаржуваних податкових повідомлень - рішень № від 09.06.2020 року, № від 09.06.2020 року, № від 09.06.2020 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленої позивачем позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача внести до Реєстру заяв про повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість необхідні дані по заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТУС ЕВОРД» про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 15 439 036,00 грн., як узгодженої, після набрання законної сили цим рішенням суду.

Суд бере до уваги правову позицію, висловлену Конституційним Судом України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 : «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 03.04.2008 року): «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20.07.2006 року).

З огляду на встановлені судом обставини справи, проаналізувавши та заслухавши усі доводи сторін, дослідивши та оцінивши докази, подані учасниками справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з огляду на їх обґрунтованість.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У матеріалах справи міститься квитанція від 18.06.2020 року №0.0..1, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 10 510,00 грн. та квитанція від 01.07.2020 року №0.0..1, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 12 612,00 грн.

З огляду на задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, суд дійшов висновку про стягнення сплаченої суми судового збору з бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві на користь ТОВ «СТАТУС ЕВОРД».

Зокрема, у прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, вирішуючи яке, суд зазначає наступне.

У відповідності до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, оскільки позивачем не наведено достатніх підстав та не надано належних доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду, яке, після набрання ним законної сили, є обов`язковим до виконання.

Керуючись положеннями статей 6, 9, 12, 73-80, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТУС ЕВОРД» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове - повідомлення рішення від 09.06.2020 року № на суму податкового зобов`язання 1 609 786, 00 грн. за штрафними санкціями 402 446,50 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 09.06.2020 року № на суму зменшення бюджетного відшкодування - 15 439 036, 00 грн. та штрафних санкцій в розмірі 3 859 759,00 грн.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.06.2020 року № на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду - 27 145,00 грн., які прийняті на підставі акта № 490/26-15-05-04-01/42204451 від 18.05.2020 року за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "СТАТУС ЕВОРД" () з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2020 року.

4. Зобов`язати відповідача Головне управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ) внести до Реєстру заяв про повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість необхідні дані по заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТУС ЕВОРД» (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, будинок 13/2 літ.Б, ) про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 15 439 036, 00 грн. як такої, що є узгодженою.

5. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАТУС ЕВОРД» (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, будинок 13/2 літ. Б, ) сплачену суму судового збору у розмірі 23 122 грн. 00 коп. (двадцять три тисячі сто двадцять дві грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 294, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАТУС ЕВОРД» (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, будинок 13/2 літ .Б, );

Відповідач: Головне управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ).

Повне рішення складено 28.12.2020 року.

Суддя Л.О. Маруліна