Справа № 420/9198/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9198/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 18 вересня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ), в якому позивач просив визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації суми грошового забзпечення за період проходження військової служби з 25.05.2015 року по 31.09.2020 року та стягнути суму індексації грошового забезпечння за період проходження військової служби з 25.05.2015 року по 31.09.2020 року в розмірі 126 075, 40 грн.

Ухвалою від 03 листопада 2020 року після усунення недоліків, що зумовили залиення позову без руху, цю позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що позивач з 25.05.2015 року по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та у період проходження військової служби позивачу не у повному розмірі нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Позивач вважає, що виплата індексації грошового забезпечення, яка є однією з основних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку з зростанням споживчих цін, є обов`язковою для всіх юридичних осіб, роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

На думку позивача, січень 2008 року є місяцем підвищення тарифних ставок (посадових окладів) та тому саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення. Відповідно до Порядку № 1078, позивач вважає, що загальна сума індексації грошового забезпечення, яка повинна бути виплачена відовідачем за період з 03.04.2017 року по 28.02.2018 року становить 42 375, 3 грн.

Щодо періоду з 01.03.2018 року по 31.08.2020 року позивач зазначила, що за цей період індексація грошового забезпечення має бути розрахована таким чином: так як в лютому 2018 року прожитковий мінімум складав 1762 грн., а величина приросту індексу споживчх цін 241, 70 %, то відповідно до абзацу 5 п. 4 Порядку № 1078 сума індексації за лютий рахується так: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 лютого 2018 року помножити на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1762 грн.х244, 3 % / 100), що становить 4304, 57 грн. Тобто відповідно до абзацу 4 п. 5 Порядку № 1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4304, 57 грн. -469, 83 грн. та становить 3834, 74 грн. Всупереч наведеному, позивач вважає, що військова частина не виплачувала їй з 01 березня 2018 року індексацію грошового забезпечення в сумі 3834, 74 грн. в місяць, а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі відповідно до чинного законодавства. Тому, позивач вважає, що за період з 25.05.2015 року по 31.08.2020 року відповідач має сплатити суми невиплаченої індексації грошового забезпечення в сум 126 075, 40 грн.

До суду 30 листопада 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до яких відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що нарахування суми індексації грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень відповідача.

Також, відповідач зазанчив, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року - лютому 2018 року і Міністерства оборони України не було, що підтвреджується листом Департаменту фінансів Міністерсвта оборони України від 31.07.2019 року № 0290/М-1178/1054.

Таким чином, відповідач вважає, що діяв виключно у правовому полі, сумлінно дотримуючись вимог законодавства, протиправних дій відносно позивача не вчиняв.

Позивач надав відповідь на відзив (вхід. № 51431/20 від 02.12.2020 року), відповідно до якої наполягала на задоволенні позовних вимог, зазначивши про безпідставність та необгрунтованість заперечень відповідача.

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не надав.

Позивач повідомлений про дату судового засідання належним чином та завчасно засобами електроної пошти. До суду 02 грудня 2020 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 21 грудня 2020 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом № НОМЕР_4 (а.с.12).

Згідно з Витягу із наказу Командира військової частини НОМЕР_2 від 26.05.2015 року, лейтенанта медичної служби ОСОБА_2 зараховано до списків особового скаладу частини та на всі види забезпечення з 26 травня 2015 року (а.с.33).

Згідно з свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_5 від 11 липня 2018 року, ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 за період з січень 2019 року по серпень 2020 року нараховна та виплачена індексація грошового забезпечення (а.с.16).

За інший період, за який позивач просить виплатити індексацію грршового забезпечення 25 травня 2015 року по 31.12.2018 року, не виплачена.

Так, суд встановив, що 20 липня 2020 року позивач звернулась із заявою до Командира Військової частини НОМЕР_2 , в якій просила надати інформацію щодо розмірів посадового окладу у січні 2008 року лютому, березні та квітні 2018 року, довідку про виплату грошового забезпечення за весь період служби та інформацію щодо структури грошового забезпечення (а.с.19-20).

Матерілами справи підтверджено, що листом від 14 серпня 2020 року вх. № 350/304/14/2221/пс відповідач повідомив позивачу інформацію щодо посадового окладу, відповідно до якого нараховано індексацію грошового забезпечення та надано довідку про розмір грошового забезпечння за лютий березень 2018 року (а.с.17-18).

Також, матріалами справи підтверджено, що 03 вересня 2020 року позивач звернулась із заявою до Командира військової частини НОМЕР_2 , в якій просила надати довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечння за період проходження військової служби у військовій частні НОМЕР_2 станом на лютий-березень 2018 року (а.с.21-22).

Судом досліджено розрахунок індексації грошового забезпечення, зроблений позивачем.

Також судом досліджений лист Міністерства соціальної політики України від 29.12.2017 року № 122/о/66-17 з питань індексації.

Проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та встановлені судом факти та обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги мають бути задоволені частково, з огляду на таке.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За правилами частини першої ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин другої-третьої ст. 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій, яка є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Зазначений порядок індексації, заробітної плати передбачений п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями, яким передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 цього Порядку, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) Індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (пункт 6 доповнено абзацом згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, яка застосовується з 01.12.2015).

До 01.12.2015 року рішення про затвердження особливого порядку індексації не було прийнято.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме: Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Ця норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов`язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів. В свою чергу, відповідач не надав доказів того, що у нього гроші на індексацію заробітної плати відсутні.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року по справі №825/1987/17.

Відсутність бюджетного фінансування індексації, на яку, посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, на обов`язок відповідача її нараховувати та виплачувати не впливає.

При цьому нормами Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації.

Пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

Враховуючи те, що позивачу індексація грошового забезпечення не виплачено за період проходження військової служби за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати індексації грошового забезпечння за період проходження військової служби з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року є правомірними та належать задоволенню.

Однак, суд доходить висновку, що є необґрунтованими позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача у не виплати індексації грошового забезпечення з 25.05.2015 року та в цій частині позовні вимоги не належать задоволенню, з таких підстав.

Так, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», доручено Міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року, та установлено, що для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (Офіційний вісник України, 2003 р., № 29, ст. 1471).

Тому, суд доходить висновку, що саме з 01 січня 2016 року законодавством визначено, щодо проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.

Також суд доходить висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність у невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2019 року по 31 вересня 2020 року, оскільки матеріалами справи підтверджено, що з 01 січня 2019 року відповідачем нараховувалась та виплачувалась позивачу індексація грошового забезпечення.

Разом з тим, що доводів позивача про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2018 року по 31.03.2020 року не у повному обсязі, суд зазначає, що відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку № 1078, обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.

Щодо доводів позивача викладених у позовній заяві з питання встановлення базового місяця - січень 2008 року для обчислення індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, суд зазначає, що такі доводи є обгрунтованими, з таких підстав.

Як передбачено п. 5 Порядку № 1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації має здійснюватися з місяця наступного за місяцем підвищення посадового окладу за посадою, яку займає військовослужбовець.

За загальним правилом, для індексації заробітної плати необхідно знати два взаємопов`язаних елемента: базовий місяць та коефіцієнт індексації.

При цьому базовий місяць - це місяць підвищення тарифних ставок (окладів), незалежно від розміру підвищення, а коефіцієнт індексації обчислюють на основі щомісячних індексів інфляції, які публікуються Держстатом. Розрахунок ведеться наростаючим підсумком до перевищення порогу індексації.

Визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу) та нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовця.

Таким чином, згідно із пунктом 5 Порядку №1078, місяць, у якому підвищено тарифну ставку (оклад) слід вважати базовим для індексації за дотриманням таких умов: заробітна плата зросла за рахунок її постійних складових; сума підвищення більша, ніж можлива індексація.

Згідно з ст. 96 КЗпП України, системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників. Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики).Схема посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету, формується на основі: мінімального посадового окладу (тарифної ставки), встановленого Кабінетом Міністрів України; міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів (тарифних ставок) і тарифних коефіцієнтів.

Тобто посадові оклади (тарифні ставки) можуть змінюватися для військовослужбовців, як тих, що фінансуються з бюджету тільки Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01 січня 2008 року, а отже січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення.

Як було зазначено вище, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», доручено Міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Однак, Кабінетом Міністрів України не було прийнято постанову про підвищення посадових окладів військовослужбовців з 01 грудня 2015 року.

Наступним підвищенням посадових окладів військовослужбовців було 01 березня 2018 року, зі вступом в дію постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців.

З огляду на те, що у спірний період з січня 2016 року по лютий 2018 року останнє підвищення посадового окладу військовослужбовців було у січні 2008 року, саме січень 2008 року має бути базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивачу за вказаний період.

Тому, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача мають бути задоволені частково шляхом визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року з урахуванням місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (базовий місяць) - січень 2008 року та за період з березня 2018 року по грудень 2018 року з урахуванням місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (базовий місяць) березень 2018 року.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Також відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача у не нарахуванні та не виплати індексації грошового забезпечення, суд вважає, що для ефективного відновлення прав позивача слід вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року з урахуванням місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (базовий місяць) - січень 2008 року та за за період з березня 2018 року по грудень 2018 року з урахуванням місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (базовий місяць) березень 2018 року.

Однак, суд доходить висновку, що не належать задоволенню позовні вимоги про стягнення з військової частини суми індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 25.05.2015 року по 31.09.2020 року в сумі 126 075, 40 грн., з огляду на те, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходить службу, і який виплачував та виплачує йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Оскільки на даний час нарахування та виплати на користь позивача індексації грошового забезпечення з урахуванням висновків суду не здійснювалося, суд вважає, що відсутні порушені права позивача щодо правильного нарахування на його користь відповідачем індексації грошового забезпечення, які підлягають захисту в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У звязку з цим, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача відповідно до задоволених позовних вимог у розмірі 840, 80 грн.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року з урахуванням місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (базовий місяць) - січень 2008 року та за період з березня 2018 року по грудень 2018 року з урахуванням місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (базовий місяць) березень 2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року з урахуванням місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (базовий місяць) - січень 2008 року та за період з березня 2018 року по грудень 2018 року з урахуванням місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (базовий місяць) березень 2018 року.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840, 80 (вісімсот сорок гривень 80 копійок грн.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України, з урахування п. 3 Розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.