Справа № 240/11927/20
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 108110000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Капинос О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Міхна Сергія Семеновича про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Міхно С.С. щодо порушення прав ОСОБА_1 , що виявилися у ненаданні інформації на звернення;
зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Міхно С.С. надати обґрунтовану відповідь на звернення ОСОБА_1 від 03.04.2020, а саме: надати письмову інформацію у кого на виконанні знаходяться виконавчі документи про стягнення з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на користь ОСОБА_1 :
- виконавчий лист від 02.09.2015 за рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 17.07.2015 р. у справі №295/4833/15-ц, виконавче провадження №49047884 у сумі 19 920,50 доларів США;
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, надійшов відзив на позов, в якому зазначено про те, що запитом від 03.04.2020 позивач не зверталася, тому жодних прав фондом не порушено.
Представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" у відзиві просив у задоволенні позову відмовити, оскільки на запит від 03.04.2020 надано повну, вичерпну відповідь листом від 07.04.2020.
Ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
03.04.2020 позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Міхно С.С. з запитом, в якому просив надати наступну інформацію:
-чи надходили до уповноваженої особи від Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві копії постанов про закінчення виконавчих проваджень № 49994554 та № 49047884 та № 49994481 разом з оригіналами виконавчих документів, вказавши дати їх надходження та реєстрації?
- якщо вказані у попередньому питанні ди чи рішення не приймались, прошу вказати законодавчо обґрунтовані причини невиконання своїх повноважень органами управління і органами контролю АТ "Банк "Фінанси та кредит"?
- чи надходили до уповноваженої особи та розглядалися заяви від 10.08.2016 та 14.09.2018 , надавши копії відповідних відповідей на звернення?
Позивач зазначає, що відповіді на своє звернення не отримав, що є порушенням Закону України "Про звернення громадян", тому звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про інформацію" основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом ( п.1 ч.1 ст.3 Закону).
Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону доступ до інформації забезпечується, серед іншого, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Частиною 19 Закону визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Запит на інформацію має містити: ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
З аналізу наведених положень Закону України №2939-VI випливає, що визначальною ознакою для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і знаходилася у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.
Дослідивши інформаційний запит позивача, беручи до уваги характер запитуваної інформації, її походження та зміст, суд зазначає, така не є публічною інформацією у розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації", отже, що при вирішенні даного спору застосовується саме закон "Про звернення громадян".
Відповідно до ст.3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Даною статтею також надано тлумачення зазначених термінів.
Зокрема, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Згідно з ч.1 ст.15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Звертаючись Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Міхно С.С. з запитом від 03.04.2020 позивач звернувся просив надати наступну інформацію:
-чи надходили до уповноваженої особи від Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві копії постанов про закінчення виконавчих проваджень № 49994554 та № 49047884 та № 49994481 разом з оригіналами виконавчих документів, вказавши дати їх надходження та реєстрації?
- якщо вказані у попередньому питанні ди чи рішення не приймались, прошу вказати законодавчо обґрунтовані причини невиконання своїх повноважень органами управління і органами контролю АТ "Банк "Фінанси та кредит"?
- чи надходили до уповноваженої особи та розглядалися заяви від 10.08.2016 та 14.09.2018 , надавши копії відповідних відповідей на звернення?
На поставлені позивачем питання надано наступну інформацію:
"Інформація про ліквідацію Банку була розміщена 23 грудня 2015 року на офіційному сайті Фонду та опубліковано в газеті "Голос України" (№242 (6242) від 23 грудня 2015 року).
Також повідомляємо, що відповідно до ч. 4.21. Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2 вимога, заявлена в Іноземній валюті, уключається до реєстру вимог у національній валюті в сумі, визначеній за офіційним курсом, установленим Національним банком України на дату початку процедури ліквідації банку.
З огляду на це, за результатами розгляду Вашої кредиторської вимоги її було акцептовано в повному обсязі та включено до четвертої черги на загальну суму 613 544,30 грн. та до восьмої черги на суму 54 429,72 грн.
Станом на сьогодні здійснюється погашення вимог кредиторів третьої черги АТ "Банк "Фінанси та Кредит".
Щодо надходження до Банку постанов державного виконавця від 25.12.2015 р., від 25.02.2016 р. та від 15.03.2016 р. з відповідними виконавчими листами, то в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" відсутні такі відомості."
Дослідивши зміст листа відповідача від 06.05.2020, суд зазначає, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів Міхно С.С. було надано вичерпну відповідь в межах порушень питань у зверненні від 03.04.2020, тому суд не вбачає допущення відповідачем бездіяльності при розгляді такого звернення, позаяк відповідач діяв виключно в межах свої повноважень .
Доводи позивача щодо ненадання інформації на звернення від 03.04.2020 спростовані матеріалами справи.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачу уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів було надано запитувану ним інформацію у порядку та у термін визначений Законом України "Про звернення громадян", а тому позов у цій частині є безпідставним .
Щодо позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб слід вказати, що за змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист (абзац перший пункту 4.1 Рішення).
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
В той же час, позивачем не надано доказів звернення із запитом від 03.04.2020 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відтак на даний час права у цій частині не є порушеними, відтак позов у цій частині не підлягає задоволенню.
Вимоги позивача визначені у зобов"язальній частині також задоволенню не підлягають, оскільки позивач не надав доказів звернення з такими питаннями до відповідачів. Зміст таких не був предметом звернення від 03.04.2020.
Суд зазначає, що визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до пунктів 1, 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на встановлені у справі обставини, суд вважає вимоги позивача недоведеними, а позов таким, що не підлягає задоволенню .
Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос