Справа № 620/5162/20
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2020 року Чернігів Справа № 620/5162/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаВідділу житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики, захисту довкілля та надання адміністративних послуг Корюківської районної державної адміністрації Корюківська районна державна адміністрація
провизнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Відділу житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики, захисту довкілля та надання адміністративних послуг Корюківської районної державної адміністрації (далі по тексту відповідач, Відділ житлово-комунального господарства), третя особа: Корюківська районна державна адміністрація (далі по тексту Корюківська РДА), та просить: визнати незаконним та скасувати рішення Відділу житлово-комунального господарства від 09.07.2020 вих. № 05-07/50 про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ 02.01) - 0,1000 га в межах АДРЕСА_1 ; зобов`язати Відділ житлово-комунального господарства повторно розглянути поданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ 02.01) - 0,1000 га в межах АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на частину п`яту статті 186-1 ЗК України та зазначає, що відповідач зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Земельна ділянка щодо якої розробляється проект землеустрою віднесена до зони садибної забудови, що на пряму відповідає функціональному призначенню, встановленому Генеральним планом та Планом зонування (зонінгом). Висновком експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру України в Вінницькій області підтверджується те, що проект землеустрою відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам. Зазначає, що посилання на частину третю статті 24 Закону України «Про містобудівну документацію» є необґрунтованим. Тому, вважає висновок відповідача, яким відмовлено у погодженні проекту землеустрою незаконним, таким, що позбавляє позивача вільно реалізувати право на безоплатну передачу земельної ділянки із земель державної або комунальної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а отже є таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до Положення про Відділ житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики, захисту довкілля та надання адміністративних послуг Корюківської РДА, затвердженого розпорядженням голови від 28.12.2019 № 349, Відділ є структурним підрозділом Корюківської РДА без статусу юридичної особи публічного права.

У зв`язку з наведеним, Корюківською РДА в інтересах Відділу житлово-комунального господарства подано відзив на позов, у якому адміністрація просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки подане в складі проекту викопіювання з плану зонування є неінформативним, виконане на чорно-білому варіанті низької якості, на якому розмито межі зон та їх кольорова різниця, без прив`язки до навколишніх об`єктів та земельних ділянок, за якими можна було б чітко встановити місце розташування вказаної земельної ділянки. В ході розгляду поданого проекту землеустрою, шляхом накладання даного викопіювання на кадастрову карту та інші види містобудівної документації - Генеральний план, топографічне знімання в М1:2000 м. Корюківки було встановлено, що його положення не відповідають вимогам містобудівної документації - Генеральному плану та плану зонування (зонінг) території м. Корюківка. Зазначає, що кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами. Відповідно до Генерального плану м. Корюківка та плану зонування (зонінгу) території міста, земельна ділянка вказана в проекті землеустрою частково розташована у житловій зоні Ж-1п (зона садибної забудови перспективна), номер ділянки нового житлового будівництва - ІІ.4 та зоні Г-2-п (другорядна громадська зона перспективна). В даному випадку позивач ігнорує різне функціональне призначення зон забудови - відведення земельної ділянки планується в зонах Ж-1п та Г-2п - де будівництво житлових будинків не передбачається. При розміщенні земельних ділянок для об`єктів будівництва в існуючих зонах (згідно плану зонування) достатньо мати план зонування, а при розміщенні земельних ділянок в перспективних зонах (згідно плану зонування) необхідно виготовляти детальний план території, який уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

У відповіді на відзив позивач зазначила, що земельна ділянка, що відводиться у повному розмірі знаходиться в зоні Ж-1 та не на накладається і не пересікає інші зони забудови. Проектом відведення земельної ділянки чітко встановлені її фактичні розміри та границі. Розробником проекту землеустрою здійснені відповідні відступи для можливості формування та розміщення в майбутньому передбаченої зони громадської забудови. Враховуючі, що земельна ділянка зони громадської забудови не сформована, її межі та розмір не визначені, то твердження про часткове розміщення земельної ділянки, що відводиться, в цій зоні Г-2п є необґрунтованим та не підтвердженим. У іншому випадку в Висновку, що оскаржується, було б зазначено яка саме частина (кількість квадратних метрів та інші розміри) земельної ділянки, що відводиться, розташована в зоні Г-2п. відсутність детального плину території не є підставою для відмови в погодженні проекту землеустрою.

У запереченнях зазначено, що розробник проекту вводить в оману наносячи на графічних матеріалах розташування земельної ділянки в одному місці - в зоні Ж-1п та зоні Г-2п, а в текстовій частині вказує розташування в зоні Ж-1. Наявна містобудівна документація вказує на розташування бажаної земельної ділянки в зоні Ж-1п та зоні Г-2п. Позивачем частково визнано, що зона Г- 2п є поряд і вона не сформована, але всупереч цьому вона стверджує, що земельна ділянка має достатні відступи від неї. До повноважень органу містобудування та архітектури відноситься тільки встановлення відповідності проекту містобудівній документації. Розглядаючи схему розташування земельної ділянки та викопіювання з плану зонування м. Корюківка подані в складі проекту землеустрою, неможливо встановити точне розташування даної земельної ділянки. Територія, на якій нанесена ділянка проектна, тому вона не сформована. На неї не розроблена відповідна містобудівна документація. Посилання на Генеральний план м. Корюківка є правомірним тому, що відповідно статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» саме він є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Судом встановлено, що відповідно до поданого ОСОБА_1 клопотання від 10.04.2019 (а.с. 12), до якого було додано, зокрема: схема бажаного місця розташування земельної ділянки (а.с. 13) та викопіювання з генерального плану із зазначенням земельної ділянки (а.с. 15), рішенням 23 сесії 7 скликання Корюківської міської ради від 18.04.2019 №12-23/VII, зокрема, позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшої передачі її безоплатно у власність - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), (КВЦПЗ 02.01) (а.с. 14).

У зв`язку із наведеним, на замовлення ОСОБА_1 було розроблено відповідний проект землеустрою, погоджений ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, про що надано відповідний висновок від 30.11.2019 № 15529/82-19 (а.с. 16).

Надалі, відповідно до вимог Земельного кодексу України, вищевказаний проект землеустрою поданий позивачем до Відділу житлово-комунального господарства на погодження.

09.07.2020 відповідачем сформовано Висновок № 05-07/50, згідно якого у відповідності до частини 6 статті 186-1 Земельного кодексу України, позивачу відмовлено у погодженні поданого проекту землеустрою, оскільки в ході розгляду проекту землеустрою встановлено, що його положення не відповідають вимогам містобудівної документації - Генеральному плану та плану зонування (зонінг) території м. Корюківка. Відповідно до затвердженого рішенням п`ятої сесії сьомого скликання Корюківської міської ради від 30.03.2017 (зі змінами) Генерального плану м. Корюківка та плану зонування (зонінг) території, земельна ділянка, вказана в проекті землеустрою, частково розташована у житловій зоні Ж-1п (зона садибної забудови перспективна), номер ділянки нового житлового будівництва - II.4 та зоні Г-2-п (другорядна громадська зона перспективна). Додатковим підтвердженням розміщення зони «Г-2-п» та розмежування зон «Ж-1п» та «Ж-1» є фрагмент викопіювання з схеми зонування, без накладання зони підтоплення, отримане від розробника Генерального плану міста Корюківка ДП «ДІПРОМІСТО». Відповідно до положень Генерального плану м. Корюківка (ТОМ V. План зонування (зонінг) території, І. Громадські зони, II. Житлові зони) на райони перспективної забудови в обов`язковому порядку виконуються детальні план території. Відповідно до п. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Корюківською міською радою, відповідно рішення двадцять шостої сесії сьомого скликання № 24-26/УІІ від 29.08.2019, на даний район перспективної забудови розробляється «Детальний план території в межах населеного пункту орієнтовною площею 4,5 га по АДРЕСА_1 ». Для отримання позитивного висновку про погодження проекту землеустрою, позивачу рекомендовано звернутись повторно, після затвердження Корюківською міською радою даного детального плану (а.с. 9).

Згідно копії листа ДП «Дніпроміст» від 01.07.2020 № 3-1460 у відповідь на лист Корюківської районної державної адміністрації від 26.06.2020 №01-11/944 стосовно неможливості чіткого визначення межі зони Ж-1п на кресленні «Схема зонування території м. Корюківка», яка відповідає ділянці нового житлового будівництва ІІ-4 у Генеральному плані м. Корюківка надано викопіювання зі схеми зонування без накладання зони підтоплення (а.с. 42-43).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Земельним кодексом України (далі по тексту - ЗК України), Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі по тексту - Закон № 3038-VI).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 3 ЗК України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно з частиною шостою статі 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини четвертої статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Частинами першою, другою статті 186-1 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (частина п`ята статті 186-1 ЗК України).

Згідно з частиною шостою статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

В пункті 7 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI визначено, що містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Статтею 39 ЗК України визначено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту (пункт 2 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI).

План зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон (пункті 9 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI).

Детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території (пункті 3 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI).

Частиною восьмою статті 186-1 ЗК України передбачено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Судом встановлено, що у Висновку від 09.07.2020 № 05-07/50, яким відповідачем позивачу було відмовлено в затвердженні проекту землеустрою, підставою для відмови зазначено те, що положення проекту землеустрою не відповідають вимогам містобудівної документації - Генеральному плану та плану зонування (зонінг) території м. Корюківка. При цьому, суд зауважує, що у вказаному Висновку Відділом житлово-комунального господарства зазначено недоліки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, однак не встановлено розумний строк для їх усунення, що позбавило позивача реалізувати її право на безоплатну передачу земельної ділянки із земель державної або комунальної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Також у Висновку Відділу житлово-комунального господарства від 09.07.2020 № 05-07/50 відповідач зазначив, що для отримання позитивного висновку про погодження проекту землеустрою, позивачу рекомендовано звернутись повторно, після затвердження Корюківською міською радою Детального плану території в межах населеного пункту орієнтовною площею 4,5 га по АДРЕСА_1 . З приводу вказаного суд зазначає таке.

Частиною третьою статті 24 Закону № 3038-VI чітко визначено, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Суд звертає увагу на те, що відсутність детального плану території в межах населеного пункту не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою, оскільки його затвердження не залежить від волевиявлення позивача, так як розробка та затвердження такого плану не належить до його компетенції.

Проаналізувавши положення статті 186-1 ЗК України суд зазначає, що отримавши проект землеустрою відповідний структурний підрозділ районної державної адміністрації у сфері містобудування та архітектури зобов`язаний заявнику надати (надіслати) висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні, при цьому у разі відмови обов`язково зазначити вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків.

Крім того, суд зауважує, що складання, зокрема, висновку про відмову за результатами розгляду проекту із землеустрою є дискреційними повноваженнями відповідача.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У пункті 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24 квітня 2017 року № 1395/5, роз`яснено, що дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Згідно із частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування Висновку Відділу житлово-комунального господарства від 09.07.2020 № 05-07/50 та необхідності відновлення порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути поданий позивачем проект землеустрою для відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ 02.01) - 0,1000 га в межах АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України) при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті).

Пунктом першим частини третьої статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Верховний Суд у постанові від 12.11.2020 у справі № 120/3970/19-а зазначив, що понесені стороною витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, повинні бути документально підтверджені та доведені стороною, яка їх понесла, а надані нею документи, що підтверджують ці витрати, повинні давати змогу встановити зв`язок між наданою послугою (правничою допомогою) та конкретною справою, в якій саме ця послуга (допомога) була надана.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані до суду: копію Договору про надання правової допомоги від 15.10.2020 № 03/2020, укладеного між позивачем та Адвокатським бюро «Миколи Галушка», згідно п. 1.1 якого Адвокатське бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу щодо: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництва та захисту інтересів Клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства (а.с. 20); копію Додатку № 1 «Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги» від 02.11.2020, згідно якого надано такі послуги: опрацювання наданої клієнтом документації, проведення консультування клієнта в усному порядку, складення тексту позовної заяви, при цьому вартість 1 год. роботи складає 1098,00 грн, кількість витраченого часу 7 год. (а.с. 21); копію Акту прийняття-передачі наданих послуг на суму 7689,50 грн (а.с. 22), копію рахунку від 02.11.2020 № 4/20; Дублікат квитанції від 02.11.2020 № 0.0..1 на суму 7689,50 грн (а.с. 8).

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі по тексту Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI установлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є:

надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення (згідно змін, внесених Законом № 198-IX від 17.10.2019).

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Отже, опрацювання наданої клієнтом документації не може бути віднесено до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону № 5076-VI та, відповідно, здійснення вказаного виду роботи не може бути відшкодовано як витрати на професійну правничу допомогу.

Досліджуючи зміст вказаних вище документів, наданих позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наявна в них інформація не дає змоги встановити зв`язок між наданими послугами (правничою допомогою) та даною справою, в якій саме ця послуга (допомога) була надана, що в свою чергу, ставить під сумнів надання правових послуг у даній справі, а також не дає можливості суду оцінити обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Зміст Акту прийняття-передачі наданих послуг та Дублікату квитанції від 02.11.2020 № 0.0..1 не дають можливості визначити, оплата за надання правової допомоги у якій саме справі здійснена.

Крім того, позивачем не додано документів із змісту яких можливо б було встановити особу адвоката, який надавав правову допомогу, зокрема, не додано документів на підтвердження права зайняття адвокатською діяльністю та права представництва інтересів позивача. Додатково суд зауважує, що документи, які подавалися до суду підписувалися позивачем.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Квитанцією від 02.11.2020 № 0.0..1 підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 840,80 грн (а.с. 7).

Враховуючи те, що позов задоволено повністю суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 840,40 грн.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Відділу житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики, захисту довкілля та надання адміністративних послуг Корюківської районної державної адміністрації, третя особа: Корюківська районна державна адміністрація - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Висновок Відділу житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики, захисту довкілля та надання адміністративних послуг Корюківської районної державної адміністрації від 09.07.2020 № 05-07/50.

Зобов`язати Відділ житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики, захисту довкілля та надання адміністративних послуг Корюківської районної державної адміністрації повторно розглянути поданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ 02.01) - 0,1000 га в межах м. Корюківка, вул. Незалежності на території Корюківського району Чернігівської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики, захисту довкілля та надання адміністративних послуг Корюківської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Відділ житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики, захисту довкілля та надання адміністративних послуг Корюківської районної державної адміністрації, вул. Шевченка, 60, м. Корюківка, Корюківський район, Чернігівська область, 15300, .

Третя особа: Корюківська районна державна адміністрація, вул. Шевченка, 60, м. Корюківка, Корюківський район, Чернігівська область, 15300, .

Дата складення повного рішення суду - 30.12.2020.

Суддя Ю. О. Скалозуб