Справа № 240/11482/19
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11482/19

Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

28 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у Народицькому районі Житомирської області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у Народицькому районі Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Овруцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій та стягнення коштів на відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у Народицькому районі Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Овруцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати 58253,92 грн на відшкодування шкоди, заподіяної законом, що визнаний протиправним та нечинним (неконституційним);

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 58253,92 грн на відшкодування шкоди, заподіяної законом, що визнаний протиправним та нечинним (неконституційним), з підстав протиправності дій щодо невиплати коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок визнання неконституційними положень абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України рішенням Конституційного Суду України №1-р/2018 від 27 лютого 2018 року йому було заподіяно майнову шкоду у зазначеному розмірі, яка виразилася у неправомірному утриманні з його щомісячного довічного грошового утримання податку з доходу фізичних осіб та військового збору, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у Народицькому районі Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Овруцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій та стягнення коштів на відшкодування шкоди - задоволено.

Визнано протиправними дії держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у Народицькому районі Житомирської області щодо невиплати ОСОБА_1 58253,92 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної законом, що визнаний протиправним та нечинним (неконституційним).

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 58253,92 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної законом, що визнаний протиправним та нечинним (неконституційним).

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Управління Державної казначейської служби України у Народицькому районі Житомирської області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В апеляційній скарзі зазначає, що Управління Державної казначейської служби України в Народицькому районі Житомирської області не вчиняло жодних неправомірних дій чи бездіяльності, відсутні вина і причинно-наслідковий зв`язок між діями управління та стягненням коштів з позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 26 листопада 2015 року перебуває на обліку в Овруцькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, де отримує щомісячне довічне грошове утримання, як суддя у відставці, яке було призначене у розмірі 90 відсотків від заробітної плати (суддівської винагороди).

Згідно з довідкою Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 3 грудня 2018 року №1444/02.3 про суму утриманого податку з доходів фізичних осіб та військового збору за період з січня 2016 року до лютого 2018 року включно, з щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 було утримано 53546,75 грн. податку з доходів фізичних осіб та 4707,17 грн. військового збору, що в загальній сумі складає 58253,92 грн. (а.с.7).

Утримуючи з щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 податки, пенсійний орган керувався Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VІІ, яким пункт 164.2 статті 164 Податкового кодексу України доповнено новим підпунктом 164.2.19, яким передбачено включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять тисяч гривень на місяць - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

На думку позивача, внесеними цим законом змінами до Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсійних виплат, що перевищують визначений розмір, звужено всупереч статті 22 Конституції України, його права, як судді у відставці.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу завдано шкоду внаслідок застосування закону, що був визнаний незаконним і скасований, у сумі 58253 грн. 92 коп., що підлягає стягненню на користь позивача з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.1.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій" від 02.06.2016 №1411-VІІІ, який набрав чинності з 01.07.2016, підпункт 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України викладено в наступній редакції: "суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати".

Статтею 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статті 163 Кодексу (підпункт 1.2 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 ПК України.

27 лютого 2018 року Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі № 1-6/2018 про визнання неконституційним положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким запроваджено оподаткування пенсій певних категорій (груп) пенсіонерів, суперечить статті 46 Конституції України.

Наведені обставини визнання неконституційним абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким запроваджено оподаткування пенсій певних категорій (груп) пенсіонерів, позивач вважає підставами для відшкодування шкоди в розмірі утриманого (сплаченого) податку та військового збору за період з січня 2017 року по лютий 2018 року, в порядку статті 1175 Цивільного кодексу України.

Під шкодою у цій справі позивач розуміє недоотримані ним доходи в розмірі утриманих податків через прийняття неконституційного закону Верховною Радою України. Щодо доводів позивача про спричинення йому шкоди апеляційний суд зазначає, що для встановлення факту заподіяння шкоди в розумінні статті 1175 Цивільного кодексу України необхідне встановлення складу деліктних правовідносин, який включає в себе прийняття органом державної влади нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, що знаходиться у причинному зв`язку зі шкодою, заподіяною фізичній чи юридичній особі.

У спірних відносинах в цій справі до 27 лютого 2018 року положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України регулювали спірні відносини щодо оподаткування сум щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму. Утримання відповідних сум податку здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відповідно до законодавства, яке діяло у той період, отже протиправність самого утримання грошових коштів, як елемент юридичного складу заподіяння шкоди, у спірних правовідносинах відсутня.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, цивільне законодавство, на яке посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог, не застосовується до відносин, пов`язаних зі сплатою чи утриманням податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно з частиною 1 статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тому, при вирішенні справи суд враховує також зміст статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів».

Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За положеннями статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Із резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2018 від 27 лютого 2018 року випливає, що положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України визнане неконституційним і втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто, з 27 лютого 2018 року.

Підстави для застосування рішення Конституційного Суду України №1-р/2018 від 27 лютого 2018 року не передбачені як змістом самого цього рішення, так і нормами Закону України «Про Конституційний Суд України».

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що у період з січня 2016 року до лютого 2018 року щомісячне довічне грошове утримання позивача було об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором, а за загальним правилом норма права діє стосовно відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до певних юридичних фактів застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали.

Суд зазначає, що при обчисленні розміру упущеної вигоди (неодержаного прибутку) має значення достовірність (реальність) тих доходів, які потерпіла особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов`язок з доведення розміру тих доходів, яких особа отримала б у випадку не посягання на її право, покладається на цю особу.

Позивач вважає, що шкода, завдана йому прийняттям закону, який визнано неконституційним є підставою для стягнення коштів з Державного бюджету України відповідно до ст.1175 Цивільного кодексу України.

Однак, на переконання суду визнання Конституційним Судом України окремих положень закону неконституційними не вважається тотожним визнанню нормативно-правового акту незаконним.

Так, визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування врегульовано в статті 21 Цивільного кодексу України.

В частині 2 цієї статті Кодексу зазначено, що суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Суд зазначає, що положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в судовому порядку судом не визнані незаконними та не скасовані.

В свою чергу положення статті 1175 Цивільного кодексу України підлягають застосуванню тільки у випадках, коли нормативно-правовий акт органу державної влади визнається незаконним і скасовується.

Крім того, відсутній встановлений законом порядок відшкодування державою матеріальної чи моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що оподаткована сума щомісячного довічного грошового утримання позивача не може вважатися збитками у розумінні статті 22 Цивільного Кодексу України.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку щодо задоволення апеляційної скарги та відмови у задоволенні позовних вимог.

Крім того, на думку колегії, позовні вимоги пред`явлено до неналежного відповідача.

Так, з системного аналізу норм права (КАСУ), апеляційним судом встановлено, що належним відповідачем у справі, що розглядається, з огляду на те, що предметом спору є по суті повнота виплати довічного утримання судді у відставці, є відповідний орган Пенсійного фонду України (в даному випадку - третя особа, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області), яким здійснювалася нарахування та виплата позивачу довічного грошового утримання.

Апеляційний суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 27.11.2019 року у справі №242/4741/16-ц, в якій Велика Палата Верховного Суду, крім іншого, зазначила, що держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяно шкоду.

Таким чином у даній справі, звернення позивача до відповідача з метою безспірного списання коштів є помилковим, оскільки відповідачем є держава і УДКС України чи її територіальний орган не є тим суб`єктом, який порушив права чи інтереси позивача.

Сам факт стягнення коштів із Державного бюджету України не може бути підставою для обов`язкового залучення до участі у справі відповідачем ДКСУ (її територіального органу). У разі сприйняття подібного підходу до участі у справах про стягнення коштів, відшкодування шкоди необхідно було б щоразу залучати суб`єкта, який здійснює управління рахунком, на якому розміщені грошові кошти відповідача.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу без залучення належного відповідача.

За таких обставин судом першої інстанції порушені норми і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і що є окремою підставою для скасування оскарженого судового рішення та ухвалення нового - про відмову в задоволенні позову.

У відповідності зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у Народицькому районі Житомирської області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у Народицькому районі Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Овруцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій та стягнення коштів на відшкодування шкоди скасувати.

Ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 грудня 2020 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Матохнюк Д.Б. Смілянець Е. С.