Справа № 500/3631/20
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3631/20

30 грудня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі позивач) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач), в якій просить:

визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування страхового стажу з 02.09.1991 року по 15.10.1991 року у кооперативі "Союз", при Тернопільському експериментально ремонтно механічному заводі, з 25.11.1991 року по 01.11.1992 року у кооперативі "Прес", при Тернопільській житлово-експлуатаційній конторі №8, з 10.01.1995 року по 24.12.1997 року у Молодіжно культурно-спортивному центрі "Гамма", з 11.01.1998 року по 29.12.1998 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Діона", з 07.10.1999 року по 15.02.2003 року у приватному малому підприємстві "Версаль";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати страховий стаж до пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_4 згідно трудової книжки НОМЕР_1 за період роботи з 02.09.1991 року по 15.10.1991 року у кооперативі "Союз", при Тернопільському експериментально ремонтно механічному заводі, з 25.11.1991 року по 01.11.1992 року у кооперативі "Прес", при Тернопільській житлово-експлуатаційній конторі №8, з 10.01.1995 року по 24.12.1997 року у Молодіжно культурно-спортивному центрі "Гамма", з 11.01.1998 року по 29.12.1998 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Діона", з 07.10.1999 року по 15.02.2003 року у приватному малому підприємстві "Версаль";

призначити ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 06.10.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , як дружина померлого ОСОБА_4 , 06.10.2020 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Листом №1900-0303-8/18921 від 09.11.2020 року відповідач відмовив в призначенні пенсії, з підстав відсутності необхідного загального страхового стажу. Зокрема, прийнято до уваги страховий стаж померлого годувальника 3 роки 9 місяців 4 дні.

Беручи до уваги те, що періоди роботи з 02.09.1991 року по 15.10.1991 року у кооперативі "Союз", при Тернопільському експериментально ремонтно механічному заводі, з 25.11.1991 року по 01.11.1992 року у кооперативі "Прес", при Тернопільській житлово-експлуатаційній конторі №8, з 10.01.1995 року по 24.12.1997 року у Молодіжно культурно-спортивному центрі "Гамма", з 11.01.1998 року по 29.12.1998 року у ТОВ "Діона", з 07.10.1999 року по 15.02.2003 року у ПМП "Версаль" підтверджується відомостями трудової книжки, позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 20.11.2020 року звільнено позивача від сплату судового збору за подання позову. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 16.12.2020 року подано до суду відзив на позовну заяву, просило відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на невідповідність вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захист від 29.07.1993 року №58 (далі Інструкція №58) записів в трудовій книжці про період роботи: в кооперативі "Союз" 02.09.1991 року по 15.10.1991 року, оскільки відсутні накази на прийняття та звільнення; в кооперативі "Прес" з 25.11.1991 року по 01.11.1992 року, оскільки відсутні накази на прийняття та звільнення; в Молодіжному культурно-спортивному центрі "Гамма" з 10.01.1995 року по 24.12.1997 року, оскільки запис про звільнення з роботи завірений не чітким відтиском печатки; в ТОВ "Діона" з 11.01.1998 року по 29.12.1998 року, оскільки відсутній номер наказу на звільнення; ПМП "Версаль" з 07.10.1999 року по 15.02.2003 року, оскільки відсутній номер наказу на прийняття. Відсутність підтвердження вказаних періодів роботи не породжує виникнення права на зарахування до страхового стажу ОСОБА_4 . Згідно поданих документів, загальний страховий стаж останнього складає 3 роки 9 місяців 4 дні, що є меншим за необхідний, а тому відсутні правові підстави призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши у справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 22.01.2005 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 з 22.01.2005 року (а.с.6), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 10.05.2018 року (а.с.11).

Під час шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 09.02.2007 року та серії НОМЕР_5 від 23.01.2015 року відповідно (а.с.7-8).

Позивач 06.10.2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за результатами розгляду якої листом №1900-0303-8/18921 від 09.11.2020 відмовлено в призначенні пенсії, так як загальний страховий саж померлого годувальника складає 3 роки 9 місяців 4 дні, що є меншим за необхідний (а.с.18-19).

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приписами ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

За змістом ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Зокрема для осіб з інвалідністю II та III груп від 43 років до досягнення особою 45 років - необхідний стаж 10 років.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637).

Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із наведених законодавчих норм слідує необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

За приписами п.2.3 Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як видно з матеріалів справи, стаж роботи ОСОБА_4 з 02.09.1991 року по 15.10.1991 року у кооперативі "Союз", при Тернопільському експериментально ремонтно механічному заводі, з 25.11.1991 року по 01.11.1992 року у кооперативі "Прес", при Тернопільській житлово-експлуатаційній конторі №8, з 10.01.1995 року по 24.12.1997 року у Молодіжно культурно-спортивному центрі "Гамма", з 11.01.1998 року по 29.12.1998 року у ТОВ "Діона", з 07.10.1999 року по 15.02.2003 року у ПМП "Версаль" підтверджується відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 02.09.1991 року (а.с.9-10)

Відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_4 вказаних періодів роботи, відповідач у листі №1900-0303-8/18921 від 09.11.2020 року послався на те, що в записах в трудовій книжці про період роботи: в кооперативі "Союз" 02.09.1991 року по 15.10.1991 року відсутні накази на прийняття та звільнення; в кооперативі "Прес" з 25.11.1991 року по 01.11.1992 року відсутні накази на прийняття та звільнення; в Молодіжному культурно-спортивному центрі "Гамма" з 10.01.1995 року по 24.12.1997 року запис про звільнення з роботи завірений не чітким відтиском печатки; в ТОВ "Діона" з 11.01.1998 року по 29.12.1998 року відсутній номер наказу на звільнення; ПМП "Версаль" з 07.10.1999 року по 15.02.2003 року відсутній номер наказу на прийняття.

З метою підтвердження страхового стажу для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника позивач звертався до архівного відділу Тернопільської міської ради, проте у відповідності до довідок від 28.09.2020 року №959/26-3.02, №960/26-3.02, №961/26-3.02, №962/26-3.02, №963/26-3.02 документальні матеріали з особового складу (накази про прийняття та звільнення працівників, відомості про нарахування заробітної плати, тощо) кооперативу "Союз", при Тернопільському експериментально ремонтно механічному заводі, кооперативу "Прес", при Тернопільській житлово-експлуатаційній конторі №8, Молодіжно культурно-спортивного центру "Гамма", ТОВ "Діона", ПМП "Версаль" до архівного відділу Тернопільської міської ради на зберігання не надходили і про їх місце знаходження у відділі не має ніяких відомостей (а.с.14-16).

Однак право на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки та іншої документації (вина позивача відсутня).

Вказане відповідає сталій правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17, від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 26.06.2019 року у справі №607/4243/17, яка враховується судом в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Крім цього відповідач, ставлячи під сумнів вказані періоди роботи, посилається на відсутність інформації в реєстрі застрахованих осіб, однак обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок згідно із ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" покладено на платника єдиного внеску. Відповідно до п.9 ч.2 ст.64 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду здійснюють контроль за достовірністю поданих страхувальниками і застрахованими особами відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що спірні періоди роботи ОСОБА_4 з 02.09.1991 року по 15.10.1991 року у кооперативі "Союз", при Тернопільському експериментально ремонтно механічному заводі, з 25.11.1991 року по 01.11.1992 року у кооперативі "Прес", при Тернопільській житлово-експлуатаційній конторі №8, з 10.01.1995 року по 24.12.1997 року у Молодіжно культурно-спортивному центрі "Гамма", з 11.01.1998 року по 29.12.1998 року у ТОВ "Діона", з 07.10.1999 року по 15.02.2003 року у ПМП "Версаль" підлягають зарахуванню до його страхового стажу, оскільки такі відповідають записам в його трудовій книжці, недостовірності або інших ознак юридичної дефектності якої не встановлено, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, а відсутність ідентифікаційних реквізитів наказів на прийняття (звільнення), як і слабий відбиток печатки, який фактично існує в трудовій книжці, не може бути підставою для відмови у зарахуванні зазначених періодів роботи, та необхідність захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача зарахувати такі періоди.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, наявність в годувальника на день смерті достатнього загального страхового стажу, з урахуванням зарахованого відповідачем самостійно та висновків суду у даному рішенні, суд вважає за необхідне визнати протиправною, в розумінні ч.2 ст.19 Конституції України, ч.2 ст.2 КАС України, відмову Головного управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як передбачено п.4 ч.2 ст.245 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд (ч.4 ст.245 КАС України).

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення.

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Суд констатує, що у спірних правовідносинах нормами чинного законодавства не передбачено альтернативних способів поведінки, дій, рішень суб`єкта владних повноважень, окрім як призначення Костиник О.П. в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 06.10.2020 року, про що просить позивач у позові.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в призначені пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_4 періоди роботи з 02.09.1991 року по 15.10.1991 року у кооперативі "Союз", при Тернопільському експериментально ремонтно механічному заводі, з 25.11.1991 року по 01.11.1992 року у кооперативі "Прес", при Тернопільській житлово-експлуатаційній конторі №8, з 10.01.1995 року по 24.12.1997 року у Молодіжно культурно-спортивному центрі "Гамма", з 11.01.1998 року по 29.12.1998 року у товаристві з обмеженою відповідальністю "Діона", з 07.10.1999 року по 15.02.2003 року у приватному малому підприємстві "Версаль".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 06.10.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, Тернопільська область, місто Тернопіль, майдан Волі, будинок 3, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 грудня 2020 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.