Справа № 140/17530/20
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

30 грудня 2020 року ЛуцькСправа № 140/17530/20
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Плахтій Н.Б., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Федерації професійних спілок Волинської області до Луцької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Федерація професійних спілок Волинської області (далі позивач, ФПС Волинської області) звернулася з позовом до Луцької міської ради (далі відповідач, Луцька міська рада), в якому просить скасувати, як незаконне, рішення Луцької міської ради від 17.12.2020 №1/21 «Про скасування містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Реконструкція з добудовою навчально-методичного центру профспілок Волинської області, на проспекті Відродження, 24 в м.Луцьку», зобов`язати Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради (далі Управління) та його посадових осіб відновити дію містобудівних умов та обмежень (далі МОУ) для проектування об`єкта будівництва «реконструкція з добудовою навчально-методичного центру профспілок Волинської області на пр.Відродження, 24 у м.Луцьку» і наказу про їх затвердження від 03.11.2020 №50-МУ та внести відповідні зміни до реєстру містобудівних умов та обмежень на Геопорталі відкритих даних Луцької міської ради.

Одночасно із пред`явленням позову позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Луцької міської ради від 17.12.2020 №1/21 «Про скасування містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Реконструкція з добудовою навчально-методичного центру профспілок Волинської області, на проспекті Відродження, 24 в м.Луцьку»; зобов`язання посадових осіб Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради на підставі п.1 ч.2 ст.150 КАСУ невідкладно видалити інформацію про скасування МУО з Реєстру містобудівних умов та обмежень Луцької міської ради та Геопорталу відкритих даних Луцької міської ради.

В обґрунтування необхідності вжиття заходу забезпечення позову позивач посилається на наявність ознак протиправності оскаржуваного рішення та зазначає, що 21.12.2020 Управлінням на підставі оскаржуваного, незаконного рішення було внесено дані про скасування МУО у Реєстр та опубліковано відповідні дані на Геопорталі. Замовник, як суб`єкт містобудівної діяльності, 03.11.2020 отримав в Управлінні МУО в порядку, передбаченому ст.29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тобто у законний спосіб. Також 03.11.2020 МУО Управлінням внесено в Реєстр містобудівних умов та обмежень Луцької міської ради за №50-МУ. Виконання Управлінням вимог резолютивної частини оскаржуваного, незаконного рішення щодо внесення у відповідний розділ Реєстру містобудівних умов та обмежень відомостей про скасування МУО позбавило забудовника можливості реалізувати своє право як суб`єкта містобудівної діяльності, передбаченого ч.5 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Незаконні дії ради та поспішність виконання рішення зумовлено лише наміром уникнути посадовими особами Управління відповідальності, передбаченої абз.2 п.3 ч.8 ст.29 вказаного Закону.

Заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи на підставі частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, законодавець визначив лише дві підстави, за наявності яких суд може забезпечити позов, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, дії чи бездіяльності, якими порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.

Водночас згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналізуючи вищенаведене, слід дійти висновку про те, що заходи забезпечення позову повинні бути пов`язані з його предметом, співмірними позовним вимогам, а вид забезпечення позову повинен відповідати заявленій меті і вказаною нормою законодавець встановив вичерпний перелік підстав для забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №826/8556/17, від 26.04.2019 у справі №826/16334/18.

Так, позивач просить суд вжити два види заходів забезпечення позову, а саме:

1) зупинити дію рішення Луцької міської ради від 17.12.2020 №1/21 «Про скасування містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Реконструкція з добудовою навчально-методичного центру профспілок Волинської області, на проспекті Відродження, 24 в м.Луцьку»;

2) зобов`язати посадових осіб Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради на підставі п.1 ч.2 ст.150 КАСУ невідкладно видалити інформацію про скасування МУО з Реєстру містобудівних умов та обмежень Луцької міської ради та Геопорталу відкритих даних Луцької міської ради.

Щодо зупинення дії оскаржуваного рішення, то суд зазначає, що застосування даного заходу забезпечення позову фактично призведе до вирішення по суті частини позовних вимог. Крім того, посилання позивача на протиправність даного рішення суд розцінює передчасним, оскільки вказана обставина підлягає встановленню під час судового розгляду справи. Доказів очевидної протиправності спірного рішення матеріали позовної заяви не містять.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що даний спосіб забезпечення позову є фактичним вирішенням позовної вимоги на період розгляду справи, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову та є неприпустимим.

Що стосується обраного позивачем заходу забезпечення позову у вигляді зобов`язання посадових осіб Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради невідкладно видалити інформацію про скасування МУО з Реєстру містобудівних умов та обмежень Луцької міської ради та Геопорталу відкритих даних Луцької міської ради, то слід зазначити, що приписами частини першої статті 151 КАС України такий захід забезпечення позову як зобов`язання суб`єкта владних повноважень чи інших осіб вчинити певні дії не передбачений.

Отже, вказаний захід забезпечення позову не може бути застосований в силу відсутності відповідного виду забезпечення позову.

Суд також звертає увагу, що вжиття заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а лише забезпечує збереження існуючого становища до вирішення по суті позовних вимог. При цьому, вирішуючи відповідну заяву про забезпечення позову суд має встановити, у чому саме полягає реальна загроза ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист порушених прав або інтересів позивача та чим саме може бути завдано шкоди правам та інтересам позивача без вжиття таких заходів.

При цьому заява про забезпечення адміністративного позову повинна бути вмотивована та обґрунтована доказами, поданими на підтвердження доводів за цією заявою.

Разом з тим, будь-яких обґрунтованих підстав для забезпечення позову, визначених частиною першою статті 151 КАС України, зокрема того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до винесення рішення в адміністративній справі, або того, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суд не вбачає.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заява позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є необґрунтованою, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 154, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Федерації професійних спілок Волинської області про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н.Б.Плахтій