Справа № 2-а-10/2008
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 2-а-10/2008

адміністративне провадження № К/9901/35563/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Соколова В.М.,

суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі №2-а-10/2008 за позовом ОСОБА_2 до Відділу реєстрації актів цивільного стану у Бахмацькому районному управлінні юстиції про визнання протиправними дій,

УСТАНОВИВ:

Постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09 січня 2008 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Відділу реєстрації актів цивільного стану у Бахмацькому районному управлінні юстиції про визнання протиправними дій задоволено, анульовано первинний запис цивільного стану про розірвання шлюбу від 12 липня 2004 року №110.

ОСОБА_1 - особа, яка не брала участі у справі, однак вказує на те, що під час прийняття постанови від 09 січня 2008 року суд вирішив питання про її права та інтереси, 05 серпня 2020 року подала до суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09 січня 2008 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу реєстрації актів цивільного стану у Бахмацькому районному управлінні юстиції про визнання протиправними дій була залишена без руху у зв`язку з тим, що скаржник пропустив строк апеляційного оскарження, а зазначені нею причини пропуску такого строку суд визнав неповажними.

Також апеляційна скарга ОСОБА_1 не містила обґрунтування підстав звернення до суду з апеляційною скаргою на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09 січня 2008 року. Крім того скаржник не сплатила судовий збір за подання до суду апеляційної скарги.

Скаржнику був наданий строк для усунення недоліків - 10 днів з дня отримання копії ухвали.

На виконання вимог зазначеної ухвали ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, викладену в новій редакції та квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року скаржнику відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

22 грудня 2020 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі №2-а-10/2008.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Положеннями пункту 2 частини другої статті 333 КАС України встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті, суд апеляційної інстанції виходив з того, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, оскільки з матеріалів справи слідує, що з моменту отримання ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину та до моменту звернення до суду з апеляційною скаргою на постанову суду від 09 січня 2008 року минуло понад три роки. ОСОБА_1 не довела наявності об`єктивних перешкод для з`ясування підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_2 (грудень 2016 року) та звернутися до суду з апеляційною скаргою. З матеріалів справи №728/1739/19, які були надіслані до суду апеляційної інстанції Бахмацьким районним судом Чернігівської області встановлено, що копія постанови Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09 січня 2008 року у справі №2-а-10-2008 перебувала у розпорядженні ОСОБА_1 станом на 28 листопада 2019 року. Так, в матеріалах зазначеної справи наявна заява ОСОБА_1 від 28 листопада 2019 року про приєднання до матеріалів справи №728/1739/19 додаткових доказів. Одним із вказаних доказів була саме копія постанови Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09 січня 2008 року у справі №2-а-10-2008. Відтак станом на 28 листопада 2019 року скаржник вже була обізнана про прийняття постанови Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09 січня 2008 року у справі № 2-а-10-2008, її зміст та мала можливість оскаржити його в апеляційному порядку.

Проте, з апеляційною скаргою на вказане судове рішення ОСОБА_1 звернулася лише 05 серпня 2020 року, що свідчить про неналежне користування процесуальними правами та не дотримання процесуальних обов`язків.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з вищенаведеним висновком суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Обґрунтування касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом апеляційної інстанції доводів та не спростовують висновків останнього.

Враховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі №2-а-10/2008 за позовом ОСОБА_2 до Відділу реєстрації актів цивільного стану у Бахмацькому районному управлінні юстиції про визнання протиправними дій.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.М. Соколов Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк