Справа № 480/8150/20
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2020 року Справа № 480/8150/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Діски А.Б., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8150/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач ГУ ПФУ в Сумській області), в якому просить:
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.10.2020 щодо визначення права на призначення пенсії за вислугу років з урахуванням норм чинного на день звернення законодавства та рішення Конституційного Суду України №2-р/2019 від 04.06.2019.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 21.10.2020 звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" як працівник освіти. Проте, відповідачем відмовлено в призначення пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю спеціального стажу 26 років 6 місяців станом на 11.10.2017. Позивач не погоджується з даним рішенням відповідача та вважає його таким, що порушує його права на соціальний захист.
Ухвалою суду від 24.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в їх задоволенні, зазначивши, що відповідно до п.2-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". А згідно п.16 вказаного розділу до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Враховуючи, що станом на 11.10.2017 стаж позивача за вислугу років становив лише 25 рік 1 місць 15 днів замість необхідних 26 років 6 місяців, стверджує, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Окремо стверджує, що суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження, які віднесені до компетенції цього органу. Просив відмовити у задоволенні позову (20-21).
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Позивач з 27.08.1992 по теперішній час працює вчителем початкових класів, що підтверджується копією її трудової книжки (а.с. 9-10) та довідкою КУ Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 22 імені Ігоря Гольченка Гольченка від 03.11.2020 (а.с 12).
Позивач звернулася до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику освіти (а.с. 27 зв.)
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон України "Про пенсійне забезпечення") визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.
Згідно до ст.7 Закону України "Про пенсійне забезпечення", звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Відповідно до ст. 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти відповідно до пункту "е" статті 55.
Пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції до внесених змін Законом України від 02.03.2015 №213-VІІІ, що набрали чинності 01.04.2015) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
У подальшому Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VІІІ було підвищено, зокрема, спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, а Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911 встановлено раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років - для працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення.
Проте суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 04.06. 2019 N 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 N 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 N 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 N 911-VIII.
У Рішенні Конституційного Суду України від 04.06.2019 N 2-р/2019 зазначено, що на думку Конституційного Суду України, внесення змін Законом N 213 до оспорюваних положень Закону N 1788 щодо підвищення на п`ять років пенсійного віку для жінок, збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, здійснювалося без урахування юридичної природи призначення пенсії за вислугу років, визначеної статтею 51 Закону N 1788, а саме того, що вказана пенсія встановлюється окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Дія статті 51 Закону N 1788 поширюється на громадян, зайнятих на всіх без винятку роботах, вказаних у статтях 54, 55 Закону N 1788. Таким чином, зі змісту оспорюваних положень Закону N 1788 випливає, що стан здоров`я усіх працівників, зайнятих на роботах, визначених пунктом "а" статті 54, пунктами "а", "б", "в", "г", "д", "е", "є", "ж" статті 55 Закону N 1788, через певний проміжок часу погіршується, у зв`язку з чим вони втрачають свою професійну працездатність або придатність до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону N 1788 зі змінами, внесеними Законом N 213 щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.
Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 N 2-р/2019, положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 N 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 N 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 N 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Тобто, зазначені положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" втратили чинність з 04.06.2019.
Таким чином, з 04.06.2019 при призначенні пенсії за вислугу років необхідно керуватися статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції чинній до внесення до неї змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 N 213-VIII та Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 N 911-VIII, які визнано неконституційними.
Отже, на день звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років, пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Рішенням відповідача, викладене у листі від 29.10.2020 (а.с.11) підтверджено, що станом на 11.10.2017 у позивача вже наявний стаж 25 років 1 місяць 15 днів та відповідач не спростовує наявність у позивача спеціального стажу у даному обсязі та належність періоду роботи до пільгового стажу.

Одночасно повідомлено, що за період роботи у Сумській загальноосвітній школі № 22 на посаді "учителя початкових класів", необхідно надати уточнюючу довідку, оскільки у наданій копії трудової книжки наявне виправлення у даті прийняття на роботу.

При цьому, після з 13.10.2017 позивач по теперішній час продовжує працювати вчителем початкових класів, що підтверджується копією її трудової книжки (а.с. 9-10) та довідкою КУ Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 22 імені ОСОБА_2 від 03.11.2020 (а.с 12).

Суд відмічає, що ні у рішенні, ні у відзиві представник відповідача не спростовує наявність у позивача станом на момент звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії, спеціального стажу більше 25 років та належність періоду роботи до пільгового стажу.

Доводи представника відповідача з посиланням на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі №280/5447/19, та норми Розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України висновки апеляційного суду, висловлені у вказаному судовому рішенні щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, не створюють обов`язку для врахування цих висновків судами при вирішенні інших подібних справ. Провідна роль у забезпеченні єдності судової практики належить Верховному Суду.

При цьому, статтею 6 Конституції України встановлено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 75 та п. 3 ч. 1 ст. 85 Основного Закону єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, до повноважень якої, серед інших, належить й прийняття законів (внесення змін до законів та їх скасування).

Питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів вирішує Конституційний Суд України в порядку, визначеному Законом України від 13 липня 2017 року N 2136-VIII "Про Конституційний Суд України".

На момент звернення ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" були чинними. Цей закон не скасований Верховною Радою України, його положення не визнавалися неконституційними або незаконними і на сьогодні.

Умови та порядок призначення пенсії за вислугу років саме працівникам освіти визначалися Законом України "Про пенсійне забезпечення", як на момент виникнення спірних правовідносин між учасниками справи, так і на час розгляду цієї справи.

Схожі висновки зроблені і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №876/5312/17.

Таким чином, враховуючи, що саме Законом України "Про пенсійне забезпечення" визначаються умови та порядок призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти, а даним Законом (п. "е" ст. 55) з 04.06.2019 передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, суд не приймає до уваги зазначені вище доводи представника відповідача.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Сумській області, викладене у листі від 29.10.2020 № 1800-8302-8/54343, про відмову в призначенні пенсії позивачу не відповідає критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України та є протиправним, а тому суд, з урахуванням ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та визнати протиправним та скасувати таке рішення відповідача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

У зв`язку із тим, що рішення ГУ ПФУ в Сумській області, викладене у листі від 29.10.2020 № 1800-8302-8/54343 визнано протиправним та скасовано, то задоволенню підлягають і позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Сумській області судові витрати в розмірі 840,80 грн., сплачені за квитанцією № 0.0. .1 від 19.11.2020 (а.с. 5).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ), викладене у листі від 29.10.2020 № 1800-8302-8/54343, про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ) від 21.10.2020 про призначення пенсії за вислугу років та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска