Справа № 640/21360/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

30 грудня 2020 року справа №640/21360/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом1. ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач 1, ОСОБА_1 ) 2. Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (далі по тексту - позивач 2, АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз»)
до1. Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач 1) 2. Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича (далі по тексту - відповідач 2, приватний виконавець Куземченко А.С.)
третя особаАкціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі по тексту - третя особа, АТ «НАК «Нафтогаз України»)
про1) визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на дії приватного виконавця Куземченка А.С. від 30 жовтня 2019 року №30; 2) визнання протиправними дій приватного виконавця Куземченка А.С. по відкриттю виконавчого провадження №60403353 та винесенню постанов від 23 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №60403353, від 23 жовтня 2019 року про накладення арешту на кошти боржника за ВП №60403353, від 23 жовтня 2019 року про стягнення з боржника основної винагороди за ВП №60403353, від 28 жовтня 2019 року про розшук майна боржника за ВП №60403353, від 28 жовтня 2019 року про арешт майна боржника за ВП №60403353, від 29 жовтня 2019 року про арешт майна боржника за ВП №60403353; 3) скасування постанов приватного виконавця Куземченка А.С. від 23 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №60403353, від 23 жовтня 2019 року про накладення арешту на кошти боржника за ВП №60403353, від 23 жовтня 2019 року про стягнення з боржника основної винагороди за ВП №60403353, від 28 жовтня 2019 року про розшук майна боржника за ВП №60403353, від 28 жовтня 2019 року про арешт майна боржника за ВП №60403353, від 29 жовтня 2019 року про арешт майна боржника за ВП №60403353

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом, зазначаючи про:

1) протиправність бездіяльності Міністерства юстиції України, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на дії приватного виконавця Куземченка А.С. від 30 жовтня 2019 року №30;

2) протиправність дій приватного виконавця щодо відкриття виконавчого року провадження №60403353 та винесення постанов від 23 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №60403353, від 23 жовтня 2019 року про накладення арешту на кошти боржника за ВП №60403353, від 23 жовтня 2019 року про стягнення з боржника основної винагороди за ВП №60403353, від 28 жовтня 2019 року про розшук майна боржника за ВП №60403353, від 28 жовтня 2019 року про арешт майна боржника за ВП №60403353, від 29 жовтня 2019 року про арешт майна боржника за ВП №60403353.

З урахуванням викладеного позивачі просять скасувати зазначені вище постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають такі аргументи:

1) Міністерство юстиції України станом на дату звернення позивачів до суду не розглянуло скаргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на дії приватного виконавця Куземченка А.С.;

2) приватний виконавець відкрив виконавче провадження за відсутності боргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» перед АТ «НАК «Нафтогаз України», оскільки позивач 2 отримав право вимоги до третьої особи від ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та звернувся до АТ «НАК «Нафтогаз України» із заявою від 21 травня 2019 року №490007.2-Ск-8683-0519 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог;

3) АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» не ухилялося від виконання грошового зобов`язання у зв`язку із його повним погашенням на підставі правочину оформленого заявою від 21 травня 2019 року №490007//2-Ск-8683-0519 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог;

4) відповідач 1, можливо, не дотримався вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із тим, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» отримало постанову про відкриття виконавчого провадження лише 25 жовтня 2019 року і державний виконавець мав не тільки направити позивачу 2 постанову про відкриття виконавчого провадження, а й встановити факт її отримання;

5) приватний виконавець наклав арешт на рахунки АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», призначені для виплати заробітної плати та для обліку коштів соціального страхування в національній валюті. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року по справі №916/1572/19, рахунки, передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів, обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавцем арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавця. Накладення арешту на рахунок боржника, призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян, що працюють на підприємстві;

6) в першочерговому порядку звернення стягнення відбувається за рахунок коштів боржника, а не його майна, тому накладення арешту на майно позивача 2 є порушенням вимог закону;

7) у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про залишок заборгованості за виконавчим документом 98 317 507,36 грн.

Ухвалою від 14 листопада 2019 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження у справі №640/21360/19 в порядку загального позовного провадження; залучив до участі у справі АТ «НАК «Нафтогаз України» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів; призначив підготовче засідання.

Ухвалою від 27 січня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

Відповідач 1 подав відзив на позовну заяву, в якому вказав про правомірність дій Міністерства юстиції України та зазначив, що воно вжило заходів щодо належного розгляду письмового звернення учасника виконавчого провадження відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, відповідач 1 звернув увагу на відсутність порушеного права позивачів, оскільки вони не надали відповідних доказів.

Відповідач 2 відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Третя особа у своєму пояснені вказала про безпідставність позовних вимог із таких підстав:

1) позивачі фактично в рамках даної справи об`єднали кілька вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства (господарського та адміністративного), що суперечить статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України;

2) приватний виконавець Куземченко А.С. правомірно відкрив виконавче провадження №60403353 та почав здійснювати заходи примусового виконання, у зв`язку із тим, що АТ «НАК «Нафтогаз України» не визнає заяви про припинення зарахування зустрічних однорідних вимог від 21 травня 2019 року №490007.2-Ск-8683-0519 як такої, що породжує для компанії будь-які права чи обов`язки, про що листом від 29 серпня 2019 року №39-5169/1.17-19 повідомила АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз». Нормами законодавства не передбачено обов`язку чи права приватного виконавця приймати процесуальне рішення на підставі поданої позивачем 2 заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог;

3) приватний виконавець Куземченко А.С. у постанові про арешт коштів боржника від 23 жовтня 2019 року ВП №60403353 вказав про накладення арешту на кошти та інші цінності боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом;

4) до компетенції приватного виконавця не входить перевірка цільового призначення рахунків боржника, відкритих у банках, і, що позивачі не надають доказів на підтвердження своєї позиції жодних документів з банківських установ щодо відритих рахунків для виплати заробітної плати;

5) дії позивачів мають всі ознаки зловживання процесуальними правами, викладеними у частині другій статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України, і, подаючи позовну заяву, намагаються уникнути виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/1209/18.

08 січня 2020 року позивачі подали заяву про уточнення позовних вимог шляхом зміни предмета позову, у якій виклали позовні вимоги у такій редакції:

1) визнати протиправними дії Міністерства юстиції України, що полягають у проведенні невиїзної перевірки діяльності Приватного виконавця Куземченка А.С. без дослідження та аналізу фактичних обставин по порушенню прав АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз»;

2) визнати протиправною бездіяльність Приватного виконавця Куземченка А.С., яка виразилась у не закінченні виконавчого провадження №60403353 та зобов`язати Приватного виконавця Куземченка А.С. закінчити виконавче провадження №60403353;

3) визнати протиправними дії Приватного виконавця Куземченка А.С. по списанню грошових коштів в рамках виконавчого провадження №60403353 з рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АБ «Кліринговий дім», та зобов`язати Приватного виконавця Куземченка А.С. повернути списані грошові кошти на рахунок АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз».

У поясненні на заяву позивачів про зміну предмета позову АТ «НАК «Нафтогаз України» зазначило:

1) позивачі знову хочуть об`єднати дві позовні вимоги: першу - щодо визнання протиправними дій відповідача 1, другу - щодо визнання протиправними дій приватного виконавця в рамках виконавчого провадження, однак, об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства (адміністративного та господарського) неможливе;

2) Міністерство юстиції України за результатами позапланової невиїзної перевірки приватного виконавця Куземченка А.С. на основі витребуваних письмових пояснень та відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження склало відповідну довідку та зробило висновок про відсутність порушень законодавства;

3) змінюючи одночасно і предмет і підстави позову, позивачі фактично оформлюють новий позов, який повинен розглядатися в іншому провадженні.

Відповідач 1 у заяві-запереченні на заяву про зміну предмета позову вказав про безпідставність такої заяви позивачів, виходячи із того, що позивачі змінюють не тільки предмет, а й підстави позову, тому така заява має розглядатись як новий позов.

У черговому поясненні третя особа також вказує на те, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09 січня 2020 року у справі №904/1209/18, яка набрала законної сили, відмовлено у задоволенні скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на дії приватного виконавця Куземченка А.С. з винесення постанов: від 23 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №60403353 з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року у справі №904/1209/18, від 23 жовтня 2019 року про накладення арешту на кошти боржника за ВП №60403353, від 28 жовтня 2019 року про розшук майна боржника за ВП №60403353, від 28 жовтня 2019 року про арешт майна боржника за ВП №60403353, від 29 жовтня 2019 року за ВП №60403353 та їх скасування.

На думку третьої особи, у згаданій ухвалі Господарський суд Дніпропетровської області встановив ряд обставин, на які посилаються позивачі у позовній заяві, зокрема:

1) дії приватного виконавця Куземченка А.С. з прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 жовтня 2019 року №60403353 відповідають вимогам закону;

2) скаржником не доведено наявності правових підстав для визнання протиправними дій приватного виконавця Куземченка А.С. з прийняття постанови від 23 жовтня 2019 року про накладення арешту на кошти боржника за ВП №60403353 та скасування цієї постанови;

3) відсутні підстави для здійснення коригування суми боргу за наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року у справі №904/1209/18 у зв`язку із здійсненням боржником платежів від 28 жовтня 2019 року на суму 1 000,00 грн. та від 07 червня 2019 року на суму 43 352 540,23 грн.

У судовому засіданні 07 грудня 2020 року на підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву позивачів про уточнення позовних вимог шляхом зміни предмета позову, суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання.

Згідно з позицією Верховного Суду у постанові від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15, провадження №12-15гс19, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Проте, дослідивши зміст поданої заяви, суд встановив, що позивачі змінили предмет позову, одночасно змінивши підстави позову. Зокрема, в обґрунтування вимоги про визнання протиправними дій Міністерства юстиції України, що полягають у проведенні невиїзної перевірки діяльності Приватного виконавця Куземченка А.С. без дослідження та аналізу фактичних обставин по порушенню прав АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» позивачі зазначають нові підстави, про які у первісній позовній заяві не згадувалося. Зокрема, у частині формального підходу Міністерства юстиції України під час складання довідки за результатами перевірки Приватного виконавця Куземченка А.С.

Оскільки у заяві про уточнення позовних вимог шляхом зміни предмета позову позивачі змінили і предмет позову і підстави позову одночасно, суд вважає що вказана заява не приймається до уваги.

При цьому суд зауважує, що Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає дій суду у випадку коли заява про зміну предмета або підстав позову не відповідає встановленим вимогам, та не передбачає прийняття окремого процесуального рішення з цього питання. Тому суд вважає за можливе зазначити про це у тексті рішення.

Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 30 грудня 2020 року закрив провадження у справі в частині позовних вимог АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» до приватного виконавця Куземченка А.С. на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд розглядає справу в частині позовних вимог позивачів до Міністерства юстиції України та позовної вимоги позивача 1 до приватного виконавця Куземченка А.С.

Оцінюючи наведені учасниками справи аргументи на обґрунтування позову та заперечень, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з таких міркувань.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматись від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункти 2-4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частин першої та другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, можуть бути оскаржені особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Оскільки Господарський процесуальний кодекс України не визначає порядку оскарження рішення, дії чи бездіяльності виконавця особою, яка не є стороною виконавчого провадження, вимоги ОСОБА_1 належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

І. Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного виконавця Куземченка А.С. про визнання протиправними дій та скасування постанов у виконавчому проваджені ВП №60403353, суд керується такими мотивами.

Згідно з витягом із переліку акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах акціонерного товариства від 08 квітня 2019 року №172157, ОСОБА_1 володіє частиною акцій АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», тобто є акціонером та, відповідно до норм Закону України «Про акціонерні товариства», має право участі в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та, відповідно, звернутись до суду за захистом своїх прав у цій частині.

Постановою приватного виконавця Куземченка А.С. від 23 жовтня 2019 року ВП №60403353 відкрито виконавче провадження із примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року №904/1209/18 про стягнення з АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» суми 3% річних в розмірі 18 679 583,84 грн., інфляційної складової в розмірі 81 075 510,99 грн. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 616 700,00 грн.; згідно із заявою стягувача залишок боргу становить 98 317 507,36 грн.

Вказаною постановою зобов`язано боржника - позивача 2 подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, а також стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 98 31 750,73 грн.

Постановою приватного виконавця Куземченка А.С. від 23 жовтня 2019 року ВП №60403353 про арешт коштів боржника накладено арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, що обліковуються на всіх рахунках і вкладах чи перебувають на зберіганні в банках чи фінансових установах України, у тому числі: р/р № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 в АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ»; р/р № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , № НОМЕР_14 , № НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , № НОМЕР_17 , № НОМЕР_18 , № НОМЕР_19 , № НОМЕР_20 , № НОМЕР_21 в Філія - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк»; р/р № НОМЕР_22 , № НОМЕР_23 в АТ «Укрексімбанк»; р/р № НОМЕР_24 в Філії АТ «Укрексімбанк»; р/р № НОМЕР_25 в АБ «Укргазбанк»; р/р № НОМЕР_26 , № НОМЕР_27 в АТ КБ «Приватбанк»; рахунок № НОМЕР_28 , № НОМЕР_29 в ПАТ «Промінвестбанк»; рахунки Самарівського виробничого управління Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз"; р/р № НОМЕР_30 , № НОМЕР_31 АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ»; р/р № НОМЕР_32 в Філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику - АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», у тому числі, що знаходяться на рахунках виробничого підрозділу боржника - Самарійське виробниче управління АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз».

Приватний виконавець Куземченко А.С. у межах ВП №60403353 також виніс постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 23 жовтня 2019 року, про розшук майна боржника від 28 жовтня 2019 року, про арешт майна боржника від 28 жовтня 2019 року, про арешт майна боржника від 29 жовтня 2019 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема на підставі наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років (частина перша статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (частина друга статті 24 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, приватний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за заявою стягувача про примусове виконання рішення на підставі наказу, виданого судом, якщо він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, пред`явлений у межах строків пред`явлення до виконання та за визначеним місцем виконання.

Частина сьома статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Тобто, одночасно із відкриттям виконавчого провадження виконавець має право накладати арешт на кошти та майно боржника.

Як свідчить зміст оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавче провадження ВП №60403353 відкрито за заявою стягувача на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року №904/1209/18 про стягнення з АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» суми 3% річних в розмірі 18 679 583,84 грн., інфляційної складової в розмірі 81 075 510,99 грн. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 616 700,00 грн.

Позивач 1 не спростовує відповідність наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року №904/1209/18 вимогам, що визначені в Законі України «Про виконавче провадження», дотримання стягувачем строків пред`явлення його до виконання та пред`явлення за належним місцем виконання.

Єдиною підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження позивач 1 зазначає відсутність боргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» перед АТ «НАК «Нафтогаз України».

Однак, суд звертає увагу, що відсутність чи наявність боргу за виконавчим документом не впливає на можливість відкриття виконавчого провадження у контексті Закону України «Про виконавче провадження», а тому обставини наявності або відсутності боргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» перед АТ «НАК «Нафтогаз України» на момент відкриття виконавчого провадження ВП №60403353 не мають правового значення для вирішення цього спору.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що приватний виконавець Куземченко А.С. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 23 жовтня 2019 року ВП №60403353 відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для її скасування відсутні.

Частина перша статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частини другої цієї статті стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється, зокрема, звернення стягнення та накладення арешту на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини четвертої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

За правилами частини третьої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом (пункт 2 частини другої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

У частині сьомій статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» вказано, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

З метою забезпечення проведення виконавчих дій приватний виконавець за угодою із стягувачем може здійснювати додаткові витрати на проведення виконавчих дій, крім тих, що визначені Міністерством юстиції України.

Наведені норми Закону свідчать про можливість та право виконавця накладати арешт на кошти та майно боржника для забезпечення реального виконання рішення одночасно або після відкриття виконавчого провадження. У свою чергу, постанова про розшук майна боржника може мати місце у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника. Так само постанова про стягнення основної винагороди виноситься одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Проаналізувавши норми Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що арешт коштів та майна боржника, а також стягнення з боржника основної винагороди є наслідком відкриття виконавчого провадження. Тому висновок про незаконність накладення арешту та стягнення з боржника основної винагороди можна робити за умови відсутності правових підстав для відкриття виконавчого провадження або за умови накладення арешту на майно, що не належить боржнику. У свою чергу, таких підстав позивач 1 не навів, а суд не встановив.

Враховуючи викладене, на думку суду, відсутні підстави вважати протиправними дії приватного виконавця Куземченка А.С. по винесенню постанов про арешт коштів боржника від 23 жовтня 2019 року, про розшук майна боржника від 28 жовтня 2019 року, про арешт майна боржника від 28 жовтня 2019 року, про арешт майна боржника від 29 жовтня 2019 року, а отже відсутні підстави для скасування зазначених постанов.

Суд відхиляє доводи позивача 1 про те, що постановою приватного виконавця Куземченка А.С. від 23 жовтня 2019 року ВП №60403353 про арешт коштів боржника накладено арешт на рахунки АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», призначені для виплати заробітної плати, податків та зборів, оскільки зазначене на час розгляду даної справи не підтверджується належними та допустимими доказами.

Суд також звертає увагу, що Закон України «Про виконавче провадження» не встановлює обов`язку виконавця встановлювати призначення рахунків боржника.

Крім того, суд встановив, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09 січня 2020 року у справі №904/1209/18 за позовом АТ «НАК «Нафтогаз України» до АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про стягнення пені в розмірі 23 241 867 грн. 53 коп., 3% річних в розмірі 18 679 583 грн. 84 коп., інфляційної складової в розмірі 102 636 617 грн. 66 коп., відмовлено в задоволенні скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на дії приватного виконавця Куземченка А.С. з винесення постанов: від 23 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №60403353 з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року у справі №904/1209/18, від 23 жовтня 2019 року про накладення арешту на кошти боржника за ВП №60403353, від 28 жовтня 2019 року про розшук майна боржника за ВП №60403353, від 28 жовтня 2019 року про арешт майна божника за ВП №60403353, від 29 жовтня 2019 року про арешт майна боржника за ВП №60403353 та їх скасування.

Вказана ухвала набрала законної сили негайно після її проголошення і залишена без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18 лютого 2020 року та постановою Верховного Суду від 13 травня 2020 року.

Частина четверта статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що обставини, встановлені зокрема рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій бере участь особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Як у даній справі, так і у справі №904/1209/18, бере участь приватний виконавець Куземченко А.С., а тому встановлені стосовно нього обставини у рішенні суду у господарській справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню.

Серед іншого Господарський суд Дніпропетровської області в ухвалі від 09 січня 2020 року у справі №904/1209/18 встановив, що дії приватного виконавця Куземченка А.С. з прийняття постанови від 23 жовтня 2019 року ВП №60403353 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області №904/1209/18 від 01 квітня 2019 року є такими, що відповідають вимогам закону; скаржником не доведено наявності правових підстав для визнання протиправними дій приватного виконавця Куземченка А.С. з прийняття постанови від 23 жовтня 2019 року ВП №60403353 про арешт коштів боржника та скасування цієї постанови; постанови від 28.10.2019р. про розшук майна боржника за ВП №60403353, від 28 жовтня 2019 року про арешт майна божника за ВП №60403353 та від 29 жовтня 2019 року про арешт майна боржника за ВП №60403353 відповідають вимогам статей 36, 52, 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного виконавця Куземченка А.С. про визнання протиправними дій та скасування постанов у виконавчому проваджені ВП №60403353 є безпідставними та не підтверджуються належними та допустимими доказами.

ІІ. В частині позовних про визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на дії приватного виконавця Куземченка А.С. від 30 жовтня 2019 року №30, суд зазначає про таке.

Наявні у справі докази свідчать, що представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» подав до Міністерства юстиції України 31 жовтня 2019 року скаргу на дії приватного виконавця Куземченка А.С., у якій просив внести подання до Дисциплінарної комісії про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та застосування стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця. В обґрунтування скарги зазначено зокрема про незаконність дій приватного виконавця Куземченка А.С. з прийняття постанов про відкриття виконавчого провадження, про накладення арешту на кошти боржника за ВП №60403353 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року у справі №904/1209/18.

Контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України (частина перша статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на два роки з обов`язковим повідомленням приватного виконавця про час і місце проведення перевірки не пізніш як за 10 днів до її початку (частина друга статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Позапланові перевірки проводяться на підставі письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця (пункт 2 частини третьої статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

За місцем проведення перевірки поділяються на виїзні та невиїзні (частина п`ята статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

У разі проведення позапланової невиїзної перевірки Міністерство юстиції України надсилає приватному виконавцю письмовий запит у межах предмета звернення. У зазначений у запиті строк, який має бути достатнім для підготовки відповіді та копій документів, але не менше 10 календарних днів, приватний виконавець надає Міністерству юстиції України вмотивовану відповідь та копії відповідних документів (частина шоста статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Таким чином, перевірка приватного виконавця може бути проведена та її результати оформлені Міністерством юстиції України після отримання від приватного виконавця відповіді на запит Міністерства або після спливу строку, наданого виконавцю для підготовки відповіді та копій документів, який становить щонайменше 10 днів.

Однак, як свідчать матеріали справи, позивачі звернулись до суду вже 14 листопада 2019 року, тобто до закінчення строку, встановленого у частині шостій статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», а тому передчасно.

У свою чергу довідка, складена за результатами такої перевірки, не вважається рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки у разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України лише вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності (частина сьома статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» або іншим нормативно-правовим актом не передбачено прийняття Міністерством юстиції України будь-яких рішень за результатами розгляду звернення учасника виконавчого провадження щодо перевірки приватного виконавця.

Суд також зауважує, що позивачі не зазначають конкретну норму законодавства, яку, на їх думку, порушив відповідач 1 при розгляді скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на дії приватного виконавця Куземченка А.С. від 30 жовтня 2019 року №30.

Крім того, суд звертає увагу, що поведінка Міністерства юстиції України під час розгляду скарги на дії приватного виконавця Куземченка А.С. не стосується прав та інтересів ОСОБА_1 , а у справі відсутні будь-які докази, які б підтверджували порушення прав чи інтересів позивача 1 з боку відповідача 1.

Отже, суд приходить до висновку про безпідставність позовних щодо визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на дії приватного виконавця Куземченка А.С. від 30 жовтня 2019 року №30, та відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

З огляду на викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 та АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» задоволенню не підлягає.

Оскільки у позові відмовлено, відшкодування позивачам судових витрат не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 та Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» відмовити повністю.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина шоста статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, якщо розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_33 );

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2; ідентифікаційний код 03340920);

Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ідентифікаційний код 00015622);

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович ( АДРЕСА_2 , посвідчення №0001 від 30 травня 2017 року; ідентифікаційний код НОМЕР_34 );

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 00032129).

Суддя В.А. Кузьменко