Справа № 813/9291/13-а
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 813/9291/13-а

адміністративне провадження № К/9901/29289/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року у справі №813/9291/13-а за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, треті особи: Профспілка працівників Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, перший заступник начальника Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Балін В.А., начальник територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Дума І.М., Державне казначейство України про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, треті особи: Профспілка працівників Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, перший заступник начальника Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Балін В.А., начальник територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Дума І.М., у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головної державної інспекції на автомобільному транспорті №13-ВК/13д від 4 лютого 2010 року про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головної державної інспекції на автомобільному транспорті №14-ВК/13д від 4 лютого 2010 року про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головної державної інспекції на автомобільному транспорті №15-ВК/13д від 4 лютого 2010 року про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головної державної інспекції на автомобільному транспорті №64-ВК/13п від 4 лютого 2010 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області;

- поновити ОСОБА_1 на попередній посаді начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 4 лютого 2010 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі: 10000 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 1 липня 2010 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2010 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 1 липня 2010 року скасовано, позов задоволено частково, скасовано оспорювані накази, поновлено позивача на посаді та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 лютого 2011 року скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 1 липня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2010 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2011 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 листопада 2013 року скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2011 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду, занесеною в журнал судового засідання від 28 лютого 2014 року, замінено відповідача Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті Міністерства транспорту і зв`язку України на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, у зв`язку із припиненням первісного відповідача.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 лютого 2015 року скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Верховний Суд постановою від 5 серпня 2019 року у справі №813/9291/13-а задовольнив частково касаційну скаргу ОСОБА_1 . Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, треті особи: Профспілка працівників Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, перший заступник начальника Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Балін В.А., начальник територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Дума І.М., Державне казначейство України про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнив частково:

- визнав протиправними та скасував накази Головної державної інспекції на автомобільному транспорті від 4 лютого 2010 року №13-ВК/13д, №14-ВК/13д, №15-ВК/13д про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень у виді доган;

- визнав протиправним та скасував наказ Головної державної інспекції на автомобільному транспорті №64-ВК/13п від 4 лютого 2010 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області;

- поновив ОСОБА_1 на посаді начальника територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області з 4 лютого 2010 року.

Адміністративну справу №813/9291/13-а в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

24 жовтня 2019 року протокольною ухвалою суду замінено відповідача у справі з Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті на Державну службу України з безпеки на транспорті.

Львівський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 22 листопада 2019 року, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року, позов задовольнив:

- стягнув з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі: 686643,76 грн.

За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України») провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Державна служба України з безпеки на транспорті просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року у справі №813/9291/13-а, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі скаржник просить поновити пропущений процесуальний строк й зазначає, що вже звертався до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначені судові рішення, проте ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 серпня 2020 року його первісну скаргу було повернуто. Підставою для повернення стало неусунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 7 травня 2020 року про залишення касаційної скарги без руху. Посилаючись на те, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду, Державна служба України з безпеки на транспорті просила суд поновити пропущений процесуальний строк.

Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2020 року касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року залишено без руху. Скаржнику надано десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до Суду: 1) клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, де вказати підстави пропуску з наданням відповідних доказів їх поважності; 2) документа про сплату судового збору.

В межах наданого строку відповідач надав платіжне доручення №1607 від 4 грудня 2020 року і клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (частина третя статті 329 КАС України).

Скаржник зазначає, що оскільки право на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції було реалізовано у встановлений законом строк шляхом подання первісної касаційної скарги, процесуальний строк на подання цієї касаційної скарги пропущений ним з поважних причин. Також просить врахувати установлений на всій території України карантин відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», який діє по сьогоднішній день.

З огляду на зазначене Верховний Суд вважає за потрібне зазначити наступне.

Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", визначено, що процесуальні строки, визначені Кодексом адміністративного судочинства України, продовжуються на строк дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, а тому підстави пропуску строку касаційного оскарження є поважними.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку в строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Що стосується посилань скаржника на постанову Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», якою на всій території України встановлено карантин, що діє до сьогодні, то Суд зазначає, що 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року №731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Враховуючи вищевикладене, строк для подання касаційної скарги, який був продовжений згідно Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", закінчився 6 серпня 2020 року.

Відтак, враховуючи те, що ухвала Верховного Суду щодо первісної касаційної скарги була постановлена 31 серпня 2020 року, посилання відповідача, як на підставу для продовження строку касаційного оскарження, на пункт 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України є необґрунтованим.

Згідно штрих-кодового ідентифікатора з конверту Верховного Суду, яким поверталась касаційна скарга на адресу Державної служби України з безпеки на транспорті, ухвала від 31 серпня 2020 року була нею отримана 4 вересня 2020 року.

Враховуючи те, що повторна касаційна скарга була подана до Верховного Суду не у стислі строки (через два місяці) і жодних обґрунтованих обставин, які свідчили б про неможливість звернутись до суду відразу після отримання відповідної ухвали від 31 серпня 2020 року скаржник не наводить, Верховний Суд дійшов висновку про надмірне зволікання з боку Державної служби України з безпеки на транспорті, що в свою чергу, є підставою для відмови у поновленні строку звернення до суду.

Крім того, слід зазначити, що повернення касаційної скарги не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження віднесено до повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Для поновлення процесуальних строків суд зобов`язаний указати обґрунтовані та об`єктивні підстави, за яких пропущений строк належить поновити. Водночас наявність таких підстав вимагає від суду аналізу дій скаржника, які він здійснив для своєчасного звернення до суду.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку в строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Відтак, станом на день постановлення цієї ухвали недоліки касаційної скарги відповідачем не усунуто в повному обсязі.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Отже, у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 332, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку Державною службою України з безпеки на транспорті на касаційне оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року і постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року у справі №813/9291/13-а.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2020 року у справі №813/9291/13-а за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, треті особи: Профспілка працівників Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, перший заступник начальника Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Балін В.А., начальник територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Дума І.М., Державне казначейство України про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду