Справа № 532/1214/20
Суддя: Омельченко І. І.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Омельченко І. І.,

з участю секретаря судового засідання - Логвиненко А. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі: Інспектор сектору реагування патрульної поліції Бериславського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонскій області Михайлик Є.В.,

представник Головного управління Національної поліції в Херсонській обаласті, Замостний О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Бериславського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонскій області Михайлик Євгена Вікторовича та Головного управління Національної поліції в Херсонскій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

Встановив:

01 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції Бериславського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонскій області Михайлик Євгена Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАА № 049712 від 17.06.2020 року, мотивуючи свої позовні вимоги наступним.

Так, 17 червня 2020 року, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки MAN TGS 18.360 державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки BECTT 975310 державний номерний знак НОМЕР_2 був зупинений на 56 км автошляху Херсон-Генічеськ, інспектором сектору реагування патрульної поліції Бериславського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонскій області Михайлик Є. В.

Після зупинки, інспектор Михайлик Є. В. виніс постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, якою накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. У постанові інспектор зазначив, що водій, керуючи автомобілем марки MAN TGS 18.360 державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки BECTT 975310 державний номерний знак НОМЕР_2 , перевозив комбайн зернозбиральний, шириною 3,9 м. при дозволених 2,6 м. без узгодження відповідних органів, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Зазначену постанову ОСОБА_1 вважає протиправною, оскільки в постанові БАА № 049712 від 17.06.2020 року, інспектор вказав, що ОСОБА_1 притягнений до відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, що полягає у порушенні п. 22.5 Правил дорожнього руху. Однак інспектор не конкретизує яку саме частину ст. 132-1 КУпАП, ОСОБА_1 порушив. При цьому, дія ч. 1 ст. 132-1 КУпАП не поширюється на правопорушення пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. В той же час, інспектором не надано належних доказів щодо віднесення автомобіля з вантажем, яким керував ОСОБА_1 до категорії великогабаритних транспортних засобів. Також суб`єктом відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП є відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, однак із свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що ОСОБА_1 таким не є.

Враховуючи вищевказане, позивач прохає суд скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 липня 2020 року відкрито провадження по даній справі.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 вересня 2020 року по даній справі залучено як співвідповідача Головне управління Національної поліції в Херсонській області.

24 листопада 2020 року до суду надійшов відзив Головного управління Національної поліції в Херсонській області, в якому вказано, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, а саме за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів. Крім того, зазначено, що у п. 22.5 ПДР України перевезення небезпечних вантажів здійснюється за спеціальними правилами, зокрема передбачено габарити небезпечних вантажів, тобто в діях інспектора відсутні будь-які порушення при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , тому в задоволенні позову прохали відмовити.

Позивач, ОСОБА_1 , будучи завчасно, належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві прохав розгляд даної справи розглядати без його участі.

Відповідач, інспектор сектору реагування патрульної поліції Бериславського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонскій області Михайлик Є.В., будучи завчасно, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача, Головного управління Національної поліції в Херсонській обаласті, Замостний О.І. в судовому засіданні в задоволені позову прохав відмовити з підстав зазначених у відзиві.

Суд, заслухавши представника відповідача, Замостного О.І., розглянувши матеріали справи, знаходить, що позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що постановою серії БАА № 049712 від 17.06.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 132-1 КУпАП, яке полягало в тому, що він 17 червня 2020 року, керуючи автомобілем марки MAN TGS 18.360 державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки BECTT 975310, державний номерний знак НОМЕР_2 , перевозив комбайн зернозбиральний, шириною 3,9 м. при дозволених 2,6 м. без узгодження відповідних органів, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Враховуючи вищезазначене, суд не бере до уваги копію постанови серії БАА № 049712 від 17.06.2020, що надійшла від відповідачів про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 132-1 КУпАП (а.с. 19,41), оскільки копія постанови, яка була надана ОСОБА_1 не містить посилання на частину статті 132-1 КУпАП.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст.132-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Посилання відповідача, на те, що позивач здійснював перевезення небезпечного вантажу не відповідає нормам ЗУ «Про перевезення небезпечних вантажів», оскілки згідно ст. 1 даного Закону, небезпечним вантажем є речовини, матеріали, вироби, відходи виробничої та іншої діяльності, які внаслідок притаманних їм властивостей за наявності певних факторів можуть під час перевезення спричинити вибух, пожежу, пошкодження технічних засобів, пристроїв, споруд та інших об`єктів, заподіяти матеріальні збитки та шкоду довкіллю, а також призвести до загибелі, травмування, отруєння людей, тварин і які за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за результатами випробувань в установленому порядку залежно від ступеня їх впливу на довкілля або людину віднесено до одного з класів небезпечних речовин, тобто комбайн зернозбиральний не є небезпечним вантажем і його перевезення не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Також, судом встановлено, що дія ч. 1 ст. 132-1 КУпАП не поширюється на правопорушення пов`язані з преревезенням вантажу, що перевищує габаритні та/або вагові параметри.

В той же час, інспектором не надано належних доказів щодо віднесення автомобіля з вантажем, яким керував ОСОБА_1 до категорії великогабаритних транспортного засобу згідно примітки до ст. 132-1 КУпАП. Відповідно до ст. 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 132-1 цього Кодексу, несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Як вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу марки MAN TGS 18.360, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки BECTT 975310, державний номерний знак НОМЕР_2 є ПРАТ «ПРОМИСЛОВІ РЕГІОНИ».

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності, передбаченою ч.2. ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до абзацу 17 п. 1.10 ПДР «габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю».

Згідно п.3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансбезпеки та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Як вбачається із пп.2 п.2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Даний порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (п.1 Порядку №879).

Підпунктом 2 пункту 2 Порядку №879 встановлено, що вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (вісі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Вимірювальним і зважувальним обладнанням вважаються технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики (підп.6 п.2 Порядку №879).

В п.6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до п. 19 Порядку №879, регламент проведення вимірювання і зважування та технічні параметри вимірювального і зважувального обладнання визначаються Укравтодором згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно п.20 Порядку №879, за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до пп. 4-8 п. 4 Порядку № 1007/1207, посадові особи Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансбезпеки щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Пунктом 25 Порядку №879 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів складають акт за формою, встановленою Мінінфраструктури, з оперативним повідомленням відповідного підрозділу МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

Таким чином, доказом належності транспортних засобів до категорії великогабаритних є відповідний документ, який видають посадові особи Укртрансбезпеки: акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Отже, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється виключно у встановленому законом порядку Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції, за результатами якого водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

У даному випадку, порушення позивачем перевезення вантажу з превищенням габаритних показників не підтверджені відповідачами належним чином у передбачений законом спосіб.

Відповідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявна у справі постанова про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, оскільки викладені в ній обставини не підтверджуються жодними доказами та те що, ОСОБА_2 не є суб`єктом адміністративної відповідальності, передбаченою даною статтею.

Тому, обставини і місце події, зазначені в постанові про адміністративне правопорушення, складені відносно позивача, не знайшли свого підтвердження в ході дослідження матеріалів справи та доказів, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Отже, суд вважає, що оскаржувану постанову слід скасувати, а провадження по справі закрити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, тому на його користь слід стягнути судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Херсонській області.

Керуючись статтями 19, 20, 77, 159, 160, 244-246 КАС України, суд, -

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Бериславського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонскій області Михайлик Євгена Вікторовичам та Головного управління Національної поліції в Херсонській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БАА № 049712 від 17.06.2020 року задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії БАА № 049712 від 17.06.2020 року про накладення адміністартивного стягнення на ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Справу про адміністративне правопорушення за ст. 132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань із Головного управління Національної поліції в Херсонській області, сплачений ним судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до другого апеляційного адміністративного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя