Справа № 160/17273/20
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Врона О.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про забезпечення позову у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
28.12.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить:
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що позивач є власником спеціального дозволу на користування надрами № 4483 від 01.11.2007 року, отриманого з метою видобування кварцитів залізистих магнетитових та кварцитів залізних окислених (гематитових) Валявкинського родовища. Строк дії спеціального дозволу на користування надрами до 09.01.2038 рік.
Статтею 19 Кодексу України про надра встановлено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр.
Особливими умовами спеціального дозволу встановлено заборону провадження планованої діяльності, визначеною Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», без дотримання вимог даного Закону та виконання екологічних умов провадження планованої діяльності, визначених згідно із Законом України Про оцінку впливу на довкілля.
Пункт 21 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 615 від 30.05.2011 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 року № 124) встановлено, що дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням Мінекоенерго, Держпраці, МОЗ, Держекоінспекції, органів місцевого самоврядування, ДПС у разі, зокрема, порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом та у разі невиконання умов висновків з оцінки впливу на довкілля.
Позивачем розроблено проект Реконструкція та розвиток кар`єрів № 2-біс та № З гірничого департаменту ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг для підтримки продуктивності по видобутку сирої руди 30 млн. тон в рік на період з 2020 р. - до кінця відпрацювання. Кар`єр № 3 в Інгулецькому та Центрально-Міському районах м. Кривий Ріг.
У відповідності до норм Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», позивач здійснив оцінку впливу на довкілля планованої діяльності. Процедура пройшла всі необхідні стадії - в тому числі, публікацію Звіту та громадське обговорення. За результатами такої процедури відповідачем видано висновок з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності, який опубліковано в Єдиному Реєстрі з оцінки впливу на довкілля 20.10.2020 року.
В порушенні п. 7 ч. 5 ст. 9 Закону України Про оцінку впливу на довкілля пункт 7 екологічних умов провадження господарської діяльності висновку з оцінки впливу на довкілля не містить строків здійснення додаткової оцінки впливу на довкілля на іншій стадії проектування, не вказує на стадію проектування та не містить відповідного належного обґрунтування необхідності її проведення, що не відповідає принципу юридичної визначеності.
Разом з тим, позивач звертає увагу, що відповідачем вказано у висновку (п. 7 розділу Екологічні умови), що додаткову оцінку впливу на довкілля потрібно здійснити до початку провадження планованої діяльності. Проте, висновок надано саме на провадження планованої діяльності, що знову ж таки породжує юридичну невизначеність рішення органу державної влади.
Так як планована діяльність полягає у видобутку корисних копалин згідно дозвільного документу (в розумінні Закону України Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності та Закону України Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності), а саме - спеціального дозволу на користування надрами № 4482 від 01.11.2007, таке формулювання (здійснення додаткової оцінки впливу на довкілля до початку планованої діяльності) протиправно обмежує здійснення діяльності позивача за спеціальним дозволом.
Позивач зазначає, що таке обмеження виражається в тому, що процедура додаткової оцінки впливу на довкілля здійснюється за основною процедурою, тривалість якої - не менше трьох-чотирьох місяців з урахуванням строків на отримання зауважень громадськості, на громадське обговорення та на отримання висновку з оцінки впливу на довкілля.
Наразі видобування на кар`єрі № 3 Валявкінського родовища здійснюється у відповідності до проекту розробки родовища, який розрахований до кінця 2020 року. Отже, з 01.01.2021 року видобування має відбуватися відповідно до проекту розробки з 2021 року - до кінця відпрацювання.
Таким чином, у підприємства з об`єктивних причин (строків, встановлених Законом України Про оцінку впливу на довкілля та об`єму додаткових досліджень згідно висновку Відповідача до 01.01.2021 року відсутня практична можливість завершення додаткової оцінки впливу на довкілля до вказаної дати, що унеможливлює розробку родовища і видобування корисних копалин з 01.01.2021 року при наявності діючого спеціального дозволу на користування надрами до моменту отримання висновку з додаткової оцінки впливу на довкілля, який видається відповідачем.
Як зазначає позивач, фактично непряма заборона відповідача здійснювати плановану діяльність призведе до того, що позивач не зможе здійснювати господарську діяльності в частині видобування руди на Кар`єрі № 3 відкритим способом: (здійснюється на даний час), що ускладнить ефективний захист прав в разі задоволення позовних вимог судовим рішенням за результатом розгляду справи по суті. Тобто, існують ризики, що право позивача на свободу підприємницької діяльності, заборону від незаконного втручання та перешкоджання його господарській діяльності з 01.01.2021 буде порушено.
У випадку зупинення робіт з розробки кар`єру № 3, позивач буде позбавлений можливості здійснювати добування надр, що спричинить неможливість здійснення позивачем своїх зобов`язань за договорами/контрактами укладеними з іншими підприємствами, що в свою чергу призведе до застосування останніми штрафних санкцій до позивача, руйнуванню усталених господарських відносин, псування імені та ділової репутації позивача на ринку та інших несприятливих наслідків, оскільки позивач буде позбавлений можливості проведення основного виду господарської діяльності. Основним видом господарської діяльності позивача є добування залізних руд Код КВЕД 07.10.
Зупинення виконання будь-яких робіт по даному проекту, може призвести до невідворотних негативних наслідків, зокрема затоплення кар`єру Кар`єр № 3.
У разі зупинки кар`єру в момент, коли ні на одному з блоків не буде вибухівки зберігається небезпека масових відмов вибухових свердловин при їх заряджанні і підриванні після відновлення робіт.
Також існує ризик затоплення горизонтів кар`єра, затоплення техніки і обладнання та потрапляння забруднюючих речовин (масла, дизпаливо ...) в балку Грушувато при відновленні відкачування кар`єрних вод.
Зупинення діяльності позивача може призвести до зсувної деформації на бортах кар`єру, внутрішнього і зовнішнього відвалів в результаті накопичення опадів, обледеніння та скупчення снігу.
Якщо не проводити систематичний інструментальний контроль за геомеханічними процесами та протизсувні заходи - може мати наслідком обвалення, зсуви та осідання бортів.
За умови проведення замовником всіх проектних робіт планованої діяльності, аварійна ситуація в частині обвалення уступів і бортів кар`єра та затоплення не очікується (проте таке виконання фактично заборонено п. 7 Висновку з ОВД, наданого відповідачем).
Окрім прав та інтересів позивача, фактичне зупинення діяльності позивача негативно вплине на бюджетні відрахування до Державного бюджету (податкові, рентна плата за користування надрами),
Позивач окремо зауважує, що припинення діяльності може негативно вилинути на екологічне середовище (затоплення кар`єру, зсувні деформації стінок кар`єру, потрапляння забруднюючих речовин (масла, дизпаливо ...) в балку Грушувато), що потенційно може привести до позовних вимог як до позивача так і до відповідача щодо відшкодування завданих збитків, а також на значні відрахування з бюджету, щодо відновлення екологічних умов регіону.
За таких обставин, є очевидним, що для відновлення порушених прав і безпечних екологічних умов необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
При розгляді заяви Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про забезпечення позову суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає здійснити розгляд даного клопотання без повідомлення учасників справи.
Частинами 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За приписами ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.
При розгляді та вирішенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову судом надається оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не беруть участь у розгляді справи.
Порядок розгляду заяви про забезпечення позову визначений ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та позовної заяви, судом встановлено, що позивач є власником спеціального дозволу на користування надрами №4483 від 01.11.2007 року, отриманого з метою видобування кварцитів залізистих магнетитових та кварцитів залізних окислених (гематитових) Валявкинського родовища. Строк дії спеціального дозволу на користування надрами до 26.03.2038 рік.
Позивачем розроблено проект Реконструкція та розвиток кар`єрів № 2-біс та № З гірничого департаменту ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг для підтримки продуктивності по видобутку сирої руди 30 млн. тон в рік на період з 2020 р. - до кінця відпрацювання. Кар`єр № 3 в Інгулецькому та Центрально-Міському районах м. Кривий Ріг.
У висновку вказано (п. 7 розділу Екологічні умови), що додаткову оцінку впливу на довкілля потрібно здійснити до початку провадження планованої діяльності. Процедура додаткової оцінки впливу на довкілля здійснюється за основною процедурою, тривалість якої - не менше трьох-чотирьох місяців з урахуванням строків на отримання зауважень громадськості, на громадське обговорення та на отримання висновку з оцінки впливу на довкілля. Отже, відсутність оцінки впливу на довкілля унеможливлює розробку родовища і видобування корисних копалин з 01.01.2021 року при наявності діючого спеціального дозволу на користування надрами до моменту отримання висновку з додаткової оцінки впливу на довкілля, який видається відповідачем.
Тобто, з 01.01.2021 року позивач не зможе здійснювати господарську діяльність на об`єкті, що може призвести до негативних наслідків таких як затоплення кар`єру № 3, псування техніки та потрапляння забруднюючих речовин в балку Грушувато, деформації на бортах Кар`єру, соціально-трудових труднощів, таких як звільнення працівників, зменшення відрахувань на забезпечення соціальний гарантій та інше, великих фінансових збитків.
Приймаючи рішення щодо порушеного питання, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України Про об`єкти підвищеної небезпеки (далі - Закон №2245), об`єкт підвищеної небезпеки - об`єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об`єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.
Частиною 2 статті 1 Закону №2245 передбачено, що небезпечна речовина - хімічна, токсична, вибухова, окислювальна, горюча речовина, біологічні агенти та речовини біологічного походження (біохімічні, мікробіологічні, біотехнологічні препарати, патогенні для людей і тварин мікроорганізми тощо), які становлять небезпеку для життя і здоров`я людей та довкілля, сукупність властивостей речовин і/або особливостей їх стану, внаслідок яких за певних обставин може створитися загроза життю і здоров`ю людей, довкіллю, матеріальним та культурним цінностям.
Відповідно до ч. 7 ст. 1 Закону №2245, потенційно небезпечний об`єкт - об`єкт, на якому можуть використовуватися або виготовляються, переробляються, зберігаються чи транспортуються небезпечні речовини, біологічні препарати, а також інші об`єкти, що за певних обставин можуть створити реальну загрозу виникнення аварії.
Об`єкти ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг включені до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки, який є у загальному доступі на офіційному сайті Державної служби з питань праці.
Тобто, від стабільної роботи позивача в значній мірі залежить добробут великої кількості громадян, як працівників товариства, так і працівників суміжних галузей та членів їх сімей.
Суд враховує те, що виданий відповідачем висновок, який містить додаткові умови, враховуючи стислий строк для оскарження такого рішення до початку планованої діяльності, фактично призводить до зупинки підприємства позивача з 01.01.2021 р., що, в свою чергу, призведе до втрати значної кількості робочих місць, нанесення значних збитків ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, скорочення податкових відрахувань до місцевого та державного бюджетів.
Також, позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для відновлення господарської діяльності підприємства.
Окрім того, навіть короткочасне зупинення підприємства позивача може призвести до невідворотних негативних наслідків для навколишнього середовища, зокрема, затоплення горизонтів кар`єра, затоплення техніки і обладнання та потрапляння забруднюючих речовин (масла, дизпаливо ...) в балку Грушувато при відновленні відкачування кар`єрних вод, зупинення діяльності позивача може призвести до зсувні деформації на бортах кар`єру, внутрішнього і зовнішнього відвалів в результаті накопичення опадів, обледеніння та скупчення снігу.
Розглядаючи заяву представника позивача про забезпечення адміністративного позову, суд виходить із того, що прийняття рішень, вчинення дій суб`єктами владних повноважень передбачає, зокрема, дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дії), є критерієм, який випливає з принципу пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийнятті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси особи. Метою дотримання цього принципу є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб`єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи. Принцип пропорційності, зокрема, передбачає, що:
- здійснення повноважень, як правило, не повинно спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, які заплановано досягти;
- якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження повинні бути виправдані необхідністю досягнення більш важливих цілей;
- несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб`єкта владних повноважень, повинні бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії;
- для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш шкідливі засоби.
Принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.
Отже, слід враховувати наслідки, до яких може призвести тимчасове зупинення або обмеження роботи ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг.
Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.
Суд зазначає, що ухвала, якою вживаються заходи забезпечення позову жодним чином не встановлює законність чи протиправність оскаржуваного висновку.
У той же час, вжиття заходів забезпечення позову за цих обставин має на меті виключно збереження існуючого становища до розгляду спору по суті та не зумовлює його фактичне вирішення по суті.
Наведене, на думку суду, є достатнім підтвердженням того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
З огляду на викладене, суд робить висновок, що заява публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" є обґрунтованою, та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 150-154, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.
Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження" до 29.12.2023 року (включно).

Відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона