Справа № 440/5412/20
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/5412/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2020 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд:
визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги при звільненні без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди військоослужбовцям ЗСУ, передбаченої постановою КМУ № 889 від 22 вересня 2010 року;
зобов`язати відповідача здійснити перерахунок позивачу грошової допомоги при звільненні з врахувавши суму щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям ЗСУ, передбаченої постановою КМУ № 889 від 22 вересня 2010 року, а також здійснити її виплату з урахуванням фактично виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем протиправно проведено розрахунок грошової допомоги при звільненні позивача виходячи з грошового забезпечення без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху через невідповідність останньої вимогам статей 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
20 листопада 2020 року до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що на момент звільнення позивача з військової служби та виключення його зі списків військової частини (24 січня 2018 року) правові підстави для врахування щомісячної грошової винагороди під час обчислення вихідної допомоги відсутні /а.с. 35-37/.
Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
Позивач проходив військову службу за контрактом у складі Військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 25 від 24 січня 2018 року позивача, звільненого з військової служби у запас наказом командувача Сухопутних військ ЗСУ (по особовому складу) № 492 від 18 грудня 2017 року, виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 24 січня 2018 року та направлено на військовий облік до Кременчуцького ОМВК Полтавської області /а.с. 14/.
Вказаним наказом також наказано виплатити позивачу, зокрема, одноразову грошову допомогу при звільненні.
Грошове забезпечення позивача на день звільнення складалось з: посадового окладу - 1060,00 грн., окладу за військовим званням - 125,00 грн., надбавки за вислугу років (40%) - 366,97 грн., надбавки за виконання особливо-важливих завдань (50%) - 642,20 грн., надбавка за таємність (15%) - 123,10 грн., надбавка за шифрувальну роботу (10%) - 82,07, премії (450%) - 3692,93 грн., щомісячної грошової винагороди у розмірі 60% від грошового забезпечення - 34494,81 грн. /а.с. 16/.
Розмір одноразової грошової допомоги при звільненні позивача розраховано відповідачем виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення, до складу якого враховано: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, надбавку за виконання особливо-важливих завдань, надбавку за таємність, надбавку за шифрувальну роботу, премію /а.с. 19/.
Не погодившись з діями Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) .
Частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Відповідно до статті 12 Закону України № 2011-XII від 20 грудня 1991 року "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною першою статті 9 Закону України № 2011-XII врегульовано, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - Постанова № 1294) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Щомісячна додаткова грошова винагорода на час проходження позивачем військової служби та звільнення позивача з військової служби була встановлена постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (надалі - Постанова № 889).
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що на момент звільнення позивача з військової служби та виключення його зі списків Військової частини НОМЕР_1 (24 січня 2018 року) Постанова № 889 втратила чинність, оскільки вказана Постанова фактично втратила чинність на підставі Постанови КМУ № 704 від 30 серпня 2017 року з урахуванням змін, внесених Постановами КМУ № 1052 від 27 грудня 2017 року, № 103 від 21 лютого 2018 року. Зокрема, пунктом 10 Постанови КМУ № 704 від 30 серпня 2017 року встановлено, що ця постанова набирає чинності з 01 березня 2018 року, а отже Постанова № 889 втратила чинність з 01 березня 2018 року, а позивач виключений зі списків військової частини 24 січня 2018 року та на день звільнення позивача з військової служби до складу його грошового забезпечення входила щомісячна грошова винагорода у розмірі 60% грошового забезпечення.
Підпунктом 2 пункту 1 Постанови № 889 (у редакції, чинній на час виключення позивача зі списків військової частини) Уряд встановив щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 01 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20% місячного грошового забезпечення; з 01 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40% місячного грошового забезпечення; з 01 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60% місячного грошового забезпечення; з 01 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80% місячного грошового забезпечення; з 01 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України (далі - військовослужбовці), які займають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України (далі - військові частини) визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 04 липня 2014 року № 638, яка діяла на час звільнення позивача зі служби та виключення зі списків військової частини (надалі - Інструкція № 638).
Пунктом 37.1 Інструкції № 638 визначено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 638 грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.
Отже, Інструкцією не передбачено включення до складу грошового забезпечення, з якого розраховується одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби, такої складової як щомісячна додаткова грошова винагорода.
Разом із тим, застосовуючи вищезазначену Інструкцію як спеціальний нормативно-правовий акт, що визначає структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, суд враховує пріоритетність законів над підзаконними актами та дискрецію держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.
Суд зважає, що частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ Міністру оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до їх компетенції та може бути змінене лише законодавцем.
Таким чином, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон № 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам Закону № 2011-ХІІ.
Суд також враховує, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17. Так, ухвалюючи постанову від 06.02.2019 у цій справі Велика палата дійшла наступних висновків:
Згідно з частинами другою та третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відтак, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.
Судом встановлено, що грошове забезпечення ОСОБА_1 на день звільнення складалось з: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо-важливих завдань, надбавка за таємність, надбавки за шифрувальну роботу, премії, щомісячної грошової винагороди у розмірі 60% від грошового забезпечення /а.с. 36/.
Останні 24 місяці перед звільненням додаткова грошова винагорода у розмірі 60% грошового забезпечення, на підставі Постанови КМУ № 889, нараховувалась та виплачувалась позивачу, що не заперечується відповідачем, а тому така складова не може вважатись одноразовою.
Такі висновки суду відповідають правовим висновкам щодо застосування норм права, сформованим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17 та Верховним Судом у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 0640/4032/18, від 16 травня 2019 року у справі № 826/11679/17, від 14 липня 2020 року у справі № 820/1784/17.
Таким чином, нараховуючи та виплачуючи позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60 відсотків грошового забезпечення, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, відповідач діяв з порушенням вимог Закону України № 2011-XII.
Суд погоджується з обраним позивачем способом захисту свого порушеного права, а тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 6-9, 77, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) грошової допомоги при звільненні без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям ЗСУ, передбаченої постановою КМУ № 889 від 22 вересня 2010 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) перерахунок грошової допомоги при звільненні з урахуванням суми щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям ЗСУ, передбаченої постановою КМУ № 889 від 22 вересня 2010 року, а також здійснити її виплату з урахуванням фактично виплачених сум.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова