Справа № 200/10792/20-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 р. Справа№200/10792/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (місце знаходження: вул. Свободи, буд. 5, м. Слов`янськ, Донецька області; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

19 листопада 2020 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області про:

- визнання протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо не перерахування щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 , розмір якої визначний неправильно та встановлення її у розмірі 9 994,98 гривень на місяць;

- зобов`язання Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області здійснити перерахування щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 та встановити її у розмірі 9 994,98 гривень на місяць з наступними перерахуваннями відповідно до законодавства;

- зобов`язання Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити заборгованість ОСОБА_1 , яка виникла внаслідок неправильно визначення відповідачем суми щомісячної страхової виплати, за період з листопада 2017 року по жовтень 2020 року в сумі 139 657,24 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу були призначені страхові виплати в порядку, передбаченому Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На час призначення відшкодування здійснювалось підприємством, в якому працював позивач - шахтою ім. В.І. Леніна Державного підприємства «Макіїввугілля» відповідно до Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених Постановою КМУ від 23 червня 1993 р. N 472, так, на підставі положень вказаних правил, середньомісячний заробіток для обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку (або відповідної його частини) визначається за бажанням потерпілого за 12 або 3 останні повні календарні місяці роботи, що передували каліцтву, а при професійному захворюванні- стійкій втраті професійної працездатності.

Позивач отримав у 2014 році довідку про його заробіток для обчислення щомісячної страхової виплати. Позивач вважає, що його середній заробіток для обчислення щомісячної страхової виплати був визначений з заробітної плати за грудень 1993 року, січень 1994 року та лютий 1994 року, оскільки вони були останніми повними відпрацьованими повними календарними місяцями, що передували встановленню МСЕК стійкої втрати працездатності, всі наступні місяці позивач перебував на лікарняному та у відпустках, що вбачається з довідки.

Так, з урахуванням вказаного середнього заробітку, позивач вважає, що його заробіток на час встановлення МСЕК стійкої втрати працездатності повинен був складати 711,38 гривень, і з врахуванням всіх наступних підвищень на день передачі справи до фонду 01.04.2001 року середній заробіток повинен був складати 1108,68 гривень, у той час як фактично виплати на відшкодування шкоди здійснювались виходячи із середньомісячного заробітку 479,15 гривень.

Надалі управлінням відповідача були перераховано суму щомісячної страхової виплати з застосуванням вказаного розміру середньомісячного заробітку, і тому вважає, що сума щомісячних страхових виплат становить значно меншу, ніж повинно складати.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не перерахування соціальних виплат із застосуванням середньомісячного заробітку по професії у визначеному у довідці від 23.05.2014 року протиправними та такими, що порушують його конституційні права, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Представник відповідача до суду надав відзив проти адміністративного позову.

У відзиві відповідач зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності» фонд сплачує страхові виплати на надає соціальні послуги працівникам, які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників на такі страхові виплати та соціальні послуги. На підставі переданих підприємством документів, що підтверджують право застрахованого на страхову виплату, Фонд продовжував виплачувати раніше призначені виплати потерпілим на виробництві. Перерахування страхових виплат позивача проводилось у відповідності до вимог діючого законодавства, з використанням наданих підприємством документів, зокрема, суми середньомісячного заробітку.

Зазначає, що управління діє виключне в межах діючого законодавства, і просить суд у задоволені адміністративного позову відмовити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України.

У відповідності з довідкою від 23 листопада 2016 року № 27029 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивач є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України м. Макіївка до м. Родинське, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки Міністерства охорони здоров`я України МСЕ серії ДОН-02 № 040530 ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності безстроково.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 29.08.1988 року по 02.07.1995 року працював гірником очисного забою підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті ім. В.І. Леніна Державного підприємства «Макіїввугілля», був звільнений у зв`язку зі станом здоров`я.

Відповідно до наказу Шахти імені В.І. Леніна Виробничого об`єднання «Макіїввугілля» від 19.04.1995 № 321 виплачено ОСОБА_1 відшкодування збитку з розрахунку 50% від 13 862 300 (середній заробіток) крб.

Наказом від 24.03.2000 року № 192 виплачено ОСОБА_1 відшкодування збитку з 16.03.2000 року по 20.03.2001 щомісячно у сумі 287 гривень з розрахунку 410 гривень (середньомісячний заробіток)*70%.

При передачі справи до управління Фонду на підставі наказу від 13.06.2000 року № 395 ОСОБА_1 встановлено середній заробіток по його професії за жовтень 1999 року 479, 15 гривень, за березень 2000 року 515, 42 гривень.

05 жовтня 2020 року позивач звернувся до управління відповідача з заявою, якою просив провести йому перерахунок щомісячної страхової виплати та встановити її у розмірі 9 994,98 гривень.

Вказаний перерахунок позивачем зроблено на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 408 від. 23.05.2014.

Відповідью від 26.10.2020 року № Ч-01-04/19-355 на вказаний лист у управлінням повідомлено позивача, що перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться у разі:

- зміни ступеня втрати професійної працездатності;

- зміни складу сім`ї потерпілого;

- підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством.

Перерахуванням сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати. Таке перерахування проводиться з 01 березня наступного року відповідно до коефіцієнту, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Оскільки вищенаведений перелік є вичерпним, і надання довідок, на підставі яких на думку позивача повинна визначатись середньомісячна заробітна плата для розрахунку страхових виплат як підстава для перерахунку не передбачена чинним законодавством, то підстави для перерахунку сум щомісячних страхових виплат відсутня.

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно не перерахування страхових виплат.

Суд зазначає, що у положеннях ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

При призначенню позивачу страхових виплат діяла Постанова Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 р. N 472 «Про затвердження Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків».

Так, п. 2 вказаної постанови установлено, що до створення Фонду соціального страхування від нещасних випадків і професійних захворювань виплата відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків здійснюється безпосередньо власником або уповноваженим ним органом.

П. 9 встановлено, що розмір відшкодування втраченого потерпілим заробітку

встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності і середньомісячного заробітку, який він мав до ушкодження здоров`я.

Втрачений заробіток або його частина відповідно до ступеня втрати професійної працездатності виплачується власником у повному розмірі, тобто без урахування розміру пенсії по інвалідності, а також незалежно від одержуваних потерпілим інших видів пенсій, заробітку (доходу) і стипендії. ( Абзац другий пункту 9 в редакції Постанови КМ N 492 ( 492-94-п ) від 18.07.94 )

Визначений розмір втраченого заробітку або відповідна його частина залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності та коригуванню у бік зменшення не підлягає.

Відповідно до п. 22-24 Правил середньомісячний заробіток для обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку (або відповідної його частини) визначається за бажанням потерпілого за 12 або 3 останні повні календарні місяці роботи, що передували каліцтву, а при професійному захворюванні - стійкій втраті професійної працездатності.

Якщо працівнику встановлено професійне захворювання після переходу (звільнення) його з роботи, з якою пов`язане це ушкодження здоров`я, то середній заробіток береться за 12 або за бажанням потерпілого за останні повні 3 календарні місяці до часу переходу (звільнення) з цієї роботи.

У тому разі, коли потерпілий працював менше 12 календарних місяців, середньомісячний заробіток визначається шляхом ділення загальної суми за календарні місяці роботи на число цих місяців.

Якщо працівник пропрацював менше одного календарного місяця, то заробіток за весь відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на число робочих днів за місяць, обчислене в середньому за рік (25,4 - при шестиденному робочому тижні та 21,2 - при п`ятиденному робочому тижні).

Середньомісячний заробіток у зазначений період підлягає коригуванню на час встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності з урахуванням підвищення тарифних ставок, посадових окладів відповідних працівників виробничого підрозділу (дільниці, цеху) підприємства, де працював потерпілий до моменту ушкодження здоров`я, або індексації доходів відповідно до чинного законодавства

Види оплати праці, що враховуються при обчисленні середньомісячного заробітку, визначаються відповідно до чинного законодавства про пенсійне забезпечення.

Середньомісячний заробіток, обчислений у порядку, передбаченому в пунктах 22, 23 цих Правил, береться до визначення розміру одноразової допомоги потерпілому або його сім`ї та утриманцям у разі смерті потерпілого.

Пунктом 48 Правил встановлено, що спори між потерпілим або іншими заінтересованими особами і власником щодо права на відшкодування шкоди, визначення або перерахування її розміру, а також наявності порушення правил охорони праці, визначення ступеня провини власника і потерпілого та інших умов, від яких залежить розмір відшкодування шкоди, вирішуються в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів.

Так, підприємство виплачувало позивачу страхові виплати, доказів наявності спору щодо розміру середньої заробітної плати, з якою було розраховано щомісячну страхову виплату суду не надано.

Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.04.2001 N 10 затверджено Інструкцію про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім`ї на страхову виплату.

Відповідно до положень вказаної інструкцією здійснювалась передача відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення (далі - відділення виконавчої дирекції Фонду) документів, які підтверджують право застрахованого або членів його сім`ї на страхові виплати, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відділення виконавчої дирекції Фонду приймають документи на тих працівників (членів їх сімей), які потерпіли на виробництві до 01.04.2001 року та право яких встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов`язаних з виконанням ними трудових обов`язків.

Документи, які подаються, повинні бути оформлені на кожного потерпілого на виробництві окремо, відповідати вимогам законодавства України про відшкодування працівникові шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я під час виконання ним трудових обов`язків, з пронумерованими аркушами та внутрішнім описом. Якщо у разі смерті потерпілого відшкодування шкоди було призначено кільком особам, документи, що підтверджують право зазначених осіб на відшкодування шкоди у зв`язку зі смертю годувальника, формуються в одну справу.

Особова справа потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання повинна містити такі документи:

- Заява потерпілого власнику підприємства про первинне призначення відшкодування шкоди.

- Копія довідки про ідентифікаційний номер в Державній податковій адміністрації.

- Акт про нещасний випадок за формою Н-1 ( 623-93-п ) (якщо стався нещасний випадок, а не професійне захворювання) або нотаріально завірена копія.

- Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 (якщо такий складався) ( 623-93-п ) або нотаріально завірена копія.

- Акт розслідування професійного захворювання за формою П-4 ( 623-93-п ) (якщо таке встановлено) або нотаріально завірена копія.

- Рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві (якщо було засідання суду з цього питання) або нотаріально завірена копія.

- Висновки МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності по кожному засіданню МСЕК або нотаріально завірена копія.

- Довідка про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу на дату передачі особової справи потерпілого.

- Копія трудової книжки потерпілого, що завірена страхувальником або нотаріусом.

Прийняття особових справ потерпілих здійснюється відділеннями виконавчої дирекції Фонду в районах та містах обласного значення за узгодженням з комісією з прийому особових справ потерпілих і членів їх сімей та призначення соціальних послуг та виплат та за графіками, які складаються цими відділеннями, узгоджуються з вищезазначеною комісією і затверджуються виконавчою дирекцією Фонду. Графіки доводяться до заінтересованих юридичних та фізичних осіб за 15 діб до встановленої дати початку прийому особових справ.

Так, підприємством була передана і справа ОСОБА_1 , на підставі даних якої і було розраховано позивачу страхову виплату.

Матеріалами справи підтверджено, що при передачі справи, а саме з наказу шахти ім.. В.І. Леніна Державного підприємства «Макіїввугілля» від 13.06.2000 № 395, встановлено середній заробіток по його професії за жовтень 1999 року 479, 15 гривень, за березень 2000 року 515, 42 гривень.

Як вбачається з детального розрахунку щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 , середньомісячний середній заробіток становить 515,42 гривень, з якого і розраховано суму щомісячної страхової виплати.

Крім того, відповідно до ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу проводиться в разі:

1) зміни ступеня втрати професійної працездатності;

2) зміни складу сім`ї померлого.

Перерахування сум щомісячних страхових виплат проводиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Вказаний перелік підстав для перерахування є вичерпним, і підстав перерахування у зв`язку з незгодою потерпілого з встановленим йому середньомісячним заробітком не передбачено.

Окрім того, суду не надано доказів оскарження позивачем встановленого йому середньомісячного заробітку, на підставі якого йому було розраховано страхові виплати.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту.

У спірних правовідносинах ч.2 ст. 77 КАС України на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, покладено обов`язок доведення правомірності припинення соціальних виплат позивачу, а тому, останній, посилаючись на п.3 ст. 12 Закону України Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" вказував про законність скасування довідки ВПО та, як наслідок, правомірність припинення соціальних виплат.

Відповідно до ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Крім того, згідно ч. 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (місце знаходження: вул. Свободи, буд. 5, м. Слов`янськ, Донецька області; ) про визнання протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо не перерахування щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 , розмір якої визначений неправильно та встановлення її у розмірі 9 994,98 гривень на місяць; зобов`язання Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області здійснити перерахування щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 та встановити її у розмірі 9 994,98 гривень на місяць з наступними перерахуваннями відповідно до законодавства; зобов`язання Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити заборгованість ОСОБА_1 , яка виникла внаслідок неправильно визначення відповідачем суми щомісячної страхової виплати, за період з листопада 2017 року по жовтень 2020 року в сумі 139 657,24 гривень відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 28 грудня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова