Справа № 340/4059/20
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/4059/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: Господарський суд Кіровоградської області (25000, м. Кропивницький, вул. В. Чорновола, 29/32, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, )

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Господарського суду Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що вона працювала на посаді судді Господарського суду Кіровоградської області та отримувала суддівську винагороду відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". З 19.06.2020 року вона була відрахована зі штату суду у зв`язку зі звільненням у відставку. У період з 01.04.2020 року по 19.06.2020 року відповідач нараховував та виплачував їй суддівську винагороду у розмірі 10 мінімальних заробітних плат у зв`язку з обмеженнями, які було установлено пунктом 1 наказу голови Господарського суду Кіровоградської області №70 від 29.04.2020 року "Про обмеження, що застосовується при нарахуванні суддівської винагороди суддям", виданим відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020рік" (у редакції Закону України від 13.04.2020 року №553-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік". Позивачка не погоджується з цим наказом, посилаючись на те, що скорочення суддівської винагороди суперечить нормам Конституції України та міжнародним стандартам гарантування незалежності суддів. З цих підстав просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу голови Господарського суду Кіровоградської області №70 від 29.04.2020 року "Про обмеження, що застосовуються при нарахуванні суддівської винагороди суддям" стосовно судді Господарського суду Кіровоградської області ОСОБА_1 (наразі судді у відставці);

- визнати протиправними дії Господарського суду Кіровоградської області щодо нарахування та виплати їй суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 19.06.2020 року включно із застуванням щомісячного обмеження її нарахування сумою 47320 грн. згідно частини 3 статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" із змінами та доповненнями, внесеними Законом України №553-ІХ від 13.04.2020 року;

- зобов`язати Господарський суд Кіровоградської області нарахувати та виплатити їй суддівську винагороду (враховуючи раніше виплачені суми, з урахуванням податків і зборів) за період з 18.04.2020 року по 19.06.2020 року включно, без застосування обмеження, встановленого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" із змінами та доповненнями, внесеними Законом України №553-ІХ від 13.04.2020 року, з утриманням із цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Також просила допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць та зобов`язати відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою судді від 05.10.2020 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державну судову адміністрацію України.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" №553-IX від 13.04.2020 року, який набрав чинності 18.04.2020 року, Закон України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" доповнено статтею 29, якою на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, передбачені обмеження при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди. На виконання рішення Ради суддів України №22 від 24.04.2020 року, яким розпорядникам бюджетних коштів рекомендовано застосовувати обмеження у виплаті суддівської винагороди, встановлені Законом №553-IX від 13.04.2020 року, починаючи з 18.04.2020 року, відповідач видав наказ №70 від 29.04.2020 року. Після того, як рішенням Конституційного Суду України від 28.08.2020 року №10-р/2020 були визнаними неконституційними норами статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", цей наказ був визнаний таким, що втратив чинність. Відповідач наголошує, що не мав правових підстав для нарахування та виплати суддівської винагороди поза межами видатків державного бюджету та без застосування обмежень, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (у редакції Закону №553-IX), а тому просить відмовити в задоволенні позову.

Третя особа подала пояснення щодо позову зі своїми запереченнями, мотивованими тим, що ДСА України здійснює функції розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів, які фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним Кодексом України. Оскільки Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" №553-ІХ від 13.04.2020 року встановлено обмеження нарахування, зокрема, суддівської винагороди, у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року, тому нарахована суддівська винагорода у період з 18.04.2019 року обмежувалася максимальним розміром 47230 грн. на місяць. Третя особа стверджує, що рішення Конституційного суду України від 28.08.2020 року №10-р/2020 не поширюється на правовідносини, які виникли до дня його ухвалення, а тому не може бути підставою для задоволення позову про нарахування та виплату позивачці недорахованої суддівської винагороди відповідно до статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з 18.04.2020 року по 19.06.2020 року. З цих підстав просив суд у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив позивачка наполягала на тому, що внаслідок протиправних дій відповідача щодо нарахування та виплати їй суддівської винагороди в обмеженому розмірі порушено її право як професійного судді на отримання суддівської винагороди у розмірі, визначеному спеціальним Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 постановою Верховної Ради України №2789-ІV від 08.07.2005 року обрана на посаду судді Господарського суду Кіровоградської області безстроково. (а.с. 26 - 27)

Головою Господарського суду Кіровоградської області видано наказ №70 від 29.04.2020 року "Про обмеження, що застосовуються при нарахуванні суддівської винагороди суддям", яким відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (у редакції Закону України від 13 квітня 2020 року №553-IX "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"), рішення Ради суддів України від 24.04.2020 року №22 та на підставі частини 2 статті 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" наказано фінансово-економічному відділу здійснювати з 18.04.2020 року та на період до завершення місяця, у якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, нарахування суддівської винагороди суддям господарського суду Кіровоградської області в розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, установленої на 1 січня 2020 року (пункт 1). (а.с. 35)

Рішенням Вищої ради правосуддя №1841/0/15-20 від 16.06.2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду Кіровоградської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. (а.с. 30 - 32)

На цій підставі головою Господарського суду Кіровоградської області видано наказ №72-к від 17.06.2020 року, яким ОСОБА_1 з 19.06.2020 року відраховано зі штату суду. (а.с. 29)

З довідки №79 від 18.09.2020 року та розрахунків розміру суддівської винагороди, нарахованої та виплаченої судді ОСОБА_1 за період з 01.04.2020 року по 19.06.2020 року, які складені відповідачем, вбачається, що суддівська винагорода судді ОСОБА_1 при її нарахуванні та виплаті у цей період (за винятком днів відпустки) обмежувалася десятьма розмірами мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року, відповідно до частин 1, 3 статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (в редакції Закону України №553-IX від 13.04.2020 року). (а.с. 33, 74)

Позивачка, дізнавшись про існування спірного наказу у вересні 2020 року та не погоджуючись з обмеженням виплати їй суддівської винагороди, звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Згідно з частинами 1, 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Пунктом 1 частини 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до частин 4, 5 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років 15 відсотків, більше 5 років 20 відсотків, більше 10 років 30 відсотків, більше 15 років 40 відсотків, більше 20 років 50 відсотків, більше 25 років 60 відсотків, більше 30 років 70 відсотків, більше 35 років 80 відсотків посадового окладу.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 року №211 установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено на всій території України згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" №553-IX від 13.04.2020 року, який набрав чинності 18.04.2020 року, Закон України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" доповнено статтею 29 такого змісту:

"Стаття 29. Установити, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.

Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині першій цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті)."

Проте Рішенням Конституційного Суду України від 28.08.2020 року №10-р/2020 у справі №1-14/2020 (230/20) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частин першої, третьої статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік". У цьому Рішенні Конституційний Суд України констатував, що обмеження суддівської винагороди є посяганням на гарантії незалежності суддів.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Суд зазначає, що обов`язок держави щодо забезпечення фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, закріплений у статті 130 Конституції України, є однією з конституційних гарантій незалежності суддів. З огляду на цю норму, розмір суддівської винагороди встановлюється виключно Законом України "Про судоустрій і статус суддів" і не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суд відхиляє доводи відповідача та третьої особи щодо того, що на момент виникнення спірних правовідносин Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" №553-IX від 13.04.2020 року був чинним та підлягав застосуванню при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди позивачки.

Конституційний Суд України неодноразово у своїх Рішеннях наголошував, що оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України та Бюджетному кодексі України, тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України. Верховна Рада України не повноважна при прийнятті закону про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Суд зазначає, що Закон України "Про судоустрій і статус суддів" є спеціальним законом про судоустрій, яким врегульовано питання виплати суддівської винагороди. Натомість Закон України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" цю сферу не регулює, а відтак не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, пов`язаних з нарахуванням та виплатою суддівської винагороди. Застосування цього Закону призвело до негативного впливу на рівень матеріального забезпечення суддів, який є складовою їхньої незалежності.

Частиною 9 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.

Згідно з частинами 1, 2, 6, 7 статті 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України.

Видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку.

Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України не можуть бути скорочені в поточному фінансовому році.

Відповідно до статті 149 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Додатком №7 до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" визначений розподіл видатків Державного бюджету України на 2020 рік на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя, зокрема визначено обсяг річного фонду оплати праці місцевих судів Кіровоградської області.

Згідно з частиною 1 статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

Відповідачем та третьою особою не доведено, що видатки на утримання Господарського суду Кіровоградської області (зокрема на суддівську винагороду), визначені Державним бюджетом України на 2020 рік, з квітня 2020 року були скорочені. Також ними не надано доказів того, що у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" №553-IX від 13.04.2020 року до кошторису та розпису видатків Господарського суду Кіровоградської області були внесені зміни щодо зменшення фонду заробітної плати, які унеможливили виплату позивачці суддівської винагороди у розмірі, встановленому Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Посилання відповідача на рішення Ради суддів України №22 від 24.04.2020 року суд відхиляє, оскільки це рішення не є нормативно-правовим актом, а відповідно до частини 9 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" рішення Ради суддів України, прийняті в межах визначених цим Законом повноважень, є обов`язковими лише для органів суддівського самоврядування (крім з`їзду суддів України).

Згідно з частинами 1, 2, 3, 4 статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Суд дійшов до висновку, що відповідач, у штаті якого перебувала позивачка при проходженні нею публічної служби на посаді судді, обмежуючи нарахування та виплату їй суддівської винагороди з 18.04.2020 року по 19.06.2020 року, діяв всупереч вимогам статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яким будь-які обмеження при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди у цей період передбачені не були. Тому ці дії відповідача слід визнати протиправними.

Судом установлено, що на підставі пункту 1 наказу голови Господарського суду Кіровоградської області №70 від 29.04.2020 року "Про обмеження, що застосовуються при нарахуванні суддівської винагороди суддям" при виплаті з 18.04.2020 року суддівської винагороди судді ОСОБА_1 були застосовані обмеження, передбачені статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", що призвело до того, що у травні та червні 2020 року суддівська винагорода нарахована та виплачена їй у розмірі меншому, ніж установлено статтею 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Тож спірний наказ в частині, що стосується обмеження виплати суддівської винагороди позивачки, підлягає скасуванню, як протиправний та такий, що порушує її права.

Частиною 3 статті 245 КАС України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з частиною 5 статті 116 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Суд вважає, що порушене право позивачки на отримання винагороди у розмірі, установленому Законом України "Про судоустрій і статус суддів", слід захистити, зобов`язавши відповідача здійснити перерахунок розміру її суддівської винагороди за травень та червень 2020 року без застосування відповідного обмеження та виплатити їй заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.

Суд зазначає, що позовні вимоги, які стосуються нарахування та виплати належної позивачці суддівської винагороди, обґрунтовані порушенням законодавства про оплату праці, за правилами частини 2 статті 233 КЗпП України не обмежуються будь-яким строком звернення до суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, рішення суду в частині присудження заборгованості з виплати суддівської винагороди у межах суми за один місяць (травень 2020 року) підлягає негайному виконанню.

Вирішуючи клопотання позивачки про застосування судового контролю за виконанням судового рішення, суд дійшов до таких висновків.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановленому законом.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом (частина 4 статті 372 КАС України).

Відповідно до частин 1, 8 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

З огляду на з`ясовані у даній справі обставини та визначений судом спосіб захисту прав позивача, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю під час ухвалення судового рішення.

Судові витрати сторонами у справі не понесені.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Господарського суду Кіровоградської області (25000, м. Кропивницький, вул. В. Чорновола, 29/32, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункту 1 наказу голови Господарського суду Кіровоградської області №70 від 29.04.2020 року "Про обмеження, що застосовуються при нарахуванні суддівської винагороди суддям" в частині, що стосується обмеження виплати суддівської винагороди судді ОСОБА_1 .

Визнати протиправними дії Господарського суду Кіровоградської області щодо обмеження нарахування та виплати суддівської винагороди судді ОСОБА_1 у період з 18.04.2020 року по 19.06.2020 року.

Зобов`язати Господарський суд Кіровоградської області здійснити перерахунок суддівської винагороди судді ОСОБА_1 за період з травня по червень 2020 року без застосування обмеження, встановленого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", та виплати заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заборгованості з суддівської винагороди за травень 2020 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш