Справа № 293/1607/20
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
29 грудня 2020 року м. Житомир справа № 293/1607/20
категорія 105000000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Черняхівського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ковальчук Тетяни Вікторівни про визнання неправомірною та скасування постанови,
19.08.2020 до Черняхівського районного суду Житомирської області звернулася ОСОБА_1 із позовом до старшого державного виконавця Черняхівського районного відділу державної виконавчої служби Ковальчук Тетяни Вікторівни про визнання дій неправомірними та скасування постанови та стягнення моральної шкоди.
Після набрання законної сили судовим рішенням, Черняхівським районним судом Житомирської області справа №293/1607/20 направлена за підсудністю на адресу Житомирського окружного адміністративного суду.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2020 дана справа передана на розгляд судді Єфіменко О.В.
Позивач, із врахуванням уточненої позовної заяви просить визнати неправомірною та скасувати постанову винесену старшим державним виконавцем Черняхівського районного відділу державної виконавчої служби Ковальчук Тетяною Вікторівною про стягнення з позивача на користь Черняхівського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 3400,26 грн виконавчого збору.
Аргументуючи позовні вимоги вказала, що постанова про відкриття виконавчого провадження №62765469, якою було постановлено стягнути з позивача виконавчий збір в сумі 3400,26 грн не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки між стягувачем та боржником укладено угоду про реструктуризацію заборгованості, що слугувало поданню Потіївською сільською радою до Черняхівського відділу державної виконавчої служби відповідно до п.1ст.37 3акону України «Про виконавче провадження» заяви про повернення виконавчого листа №2/289/222/18. Відмічає, що у примусовому порядку виконавчою службою не було стягнуто жодних коштів, а тому стягнення виконавчого збору не можливе.
Постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору позивач вважає такою, що підлягає скасуванню.
Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15.12.2020 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку, визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд даної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) з урахуванням ст.287 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.
Як вказано у відзиві, 04.09.2019 відповідно до ст.3,27,40 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII ) державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10% суми (3400,26 грн), що підлягає примусовому стягненню.
24.09.2019 відповідно до ст.42 Закону №1404-VIII державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 110 грн, в свою чергу, а 07.11.2019 з арештованого рахунку ОСОБА_1 були списані кошти у сумі 73,92 грн, які зараховані, як погашення витрат виконавчого провадження.
Як вказує представник Черняхівського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишок нестягнутих коштів мінімальних витрат виконавчого провадження на 07.11.2019 становив 26,08 грн.
Проте, як наголошено у відзиві, 03.08.2020 до відділу ДВС від Потіївської сільської ради надійшла заява про повернення виконавчого листа №2/289/222/18 від 08.07.2019 без подальшого його виконання. 07.08.2020 відповідно до ст.42 Закону №1404-VIII винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у сумі 163,92 грн.
У свою чергу, на підставі отриманої заяви Потіївської сільської ради про повернення виконавчого листа №2/289/222/18 від 08.07.2019 без подальшого його виконання, відповідачем винесено постанову про повернення виконавчого листа відповідно до п.1 ст.37 Закону №1404-VIII. Оригінал виконавчого листа №2/2896722/18 від 08.07.2019 направлений до Потїївської сільської ради. Вказані факти сторонами, які беруть участь у справі не оскаржуються.
Втім, 10.08.2020 старшим державним виконавцем Черняхівського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ковальчук Тетяною Вікторівною виділено окреме виконавче провадження щодо стягнення виконавчого збору в сумі 3400,26 грн та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62765469.
Позивач, вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження №62765469 від 10.08.2020 протиправною, звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою, пунктами 16, 18 частини третьої статті 18 згаданого Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з абзацами 13-14 пункту 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.
Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Положеннями частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII встановлено вичерпний перелік випадків, коли виконавчий збір з боржника стягненню не підлягає.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Водночас, згідно з частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII, що кореспондується з положеннями абзацу 12 пункту 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону №1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Отже, з аналізу вищенаведених норм Закону №1404-VІІІ (у редакції чинній до 28 серпня 2018 року) слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.
За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.
Тому, при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.
З 28 серпня 2018 року частину другу статті 27 Закону №1404-VІІІ змінено, (Законом України №2475-VIII від 03 липня 2018 року) та визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Так, у період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив - 10 відсотків фактично стягнутої суми, тоді як, у період після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору складав - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.
Положення статті 27 Закону №1404-VІІІ (у редакції чинній у період до 28 серпня 2018 року) зменшували відповідальність позивача, як боржника, в порівнянні з нормами статті 27 Закону №1404-VІІІ (у редакції чинній з 28 серпня 2018 року), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми що підлягає примусовому стягненню.
Як свідчать матеріали справи виконавчий лист №2/289/222/18 від 08.07.2018 повернуто стягувачу за його заявою, втім у зв`язку із невиконанням постанови про відкриття провадження №59966840 від 04.09.2019 в частині стягнення виконавчого збору, відповідачем виділення в окреме провадження №62765469 таке стягнення та винесено оскаржувану постанову.
Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач посилається на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18.
Так, у вказаному судовому рішенні Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що при стягненні виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.
Таким чином, у вказаному судовому рішенні Велика Палата Верховного Суду дала оцінку правовідносинам, які виникли у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування судами ч. 2 ст. 27 та ч. 3 ст. 40 Закон 1404-VIII «Про виконавче провадження» при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 37 цього Закону.
При цьому, вирішуючи питання щодо подібності правовідносин, суд дійшов до висновку, що подібність правовідносин в даній справі та у справі № 2540/3203/18 встановлюється за суб`єктним критерієм (суб`єктами виступають боржник у виконавчому провадженні та державний виконавець), об`єктним (предметом позову в справі №2540/3203/18 є постанова про стягнення виконавчого збору, а в даній справі - постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору) та змістовним (постанова про стягнення виконавчого збору винесена у виконавчому провадженні, в якому виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі його заяви).
Розходження у деяких деталях обставин цих справ не може впливати на висновок про подібність правовідносин, оскільки в обох справах для вирішення спору необхідно дослідити питання щодо правомірності винесення постанови про стягнення виконавчого збору.
Таким чином, з урахуванням того, що зміни внесені Законом №2475-VIII погіршили становище боржника позивача, а також те, що виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом №2/289/222/18, суд вважає, що у державного виконавця були відсутні для винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 3400,26 грн.
З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає обґрунтованими посилання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18.
З огляду на встановлені обставини справи оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Узагальнюючи наведене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, судові витрати у вигляді сплати судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Черняхівського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у розмірі 840,80 грн, сплата якого підтверджується квитанцією № 215 від 18.08.2020.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову винесену старшим державним виконавцем Черняхівського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ковальчук Тетяною Вікторівною про відкриття виконавчого провадження №62765469 від 10.08.2020.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Черняхівського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції суму сплачено судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.
Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст.255 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст рішення складено: 29.12.2020.