Справа № 160/10616/20
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2020-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-
04 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій, з урахуванням уточнень, просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення з 01.09.2018 р. виплати пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії на пільгових умовах з 01.09.2018 року ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на підставі його особистої заяви від 27.02.2018 р. позивачу з 08.01.2018 р. була призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13, ст. 55 та ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, з 01.09.2018р. ОСОБА_1 безпідставно припинено виплату пенсії. Для з`ясування обставин невиплати пенсії позивачу, його адвокатом 19.06.2020 р. був здійснений запит до відповідача. Листом від 24.09.2018 р. відповідачем повідомлено про те, що ОСОБА_1 не має права на пільгову пенсію з підстав відсутності необхідного пільгового стажу відповідно до ст. ст. 13, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду.
06 листопада 2020 року представником відповідача подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що позивачу з 08.01.2018р. було призначено пенсію на пільгових умовах згідно з Законом України №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Прикінцеві положення, п.2) та Закону України №1788 «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням п. "в" статті 13 (трактористи машиністи зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції на підприємствах сільського господарства), п. «а» ст. 55 (робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті) та статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (взаємне зарахування періодів роботи, передбачених статтями 13 та 55 цього Закону). Відповідно до поданих документів стаж роботи, який дає право на пільгову пенсію відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» склав 12 років 06 місяців 03 дні. Стаж роботи відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до 01.10.2017 р. склав 09 років 05 місяців 29 днів. Загалом стаж роботи відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою було встановлено взаємне зарахування періодів роботи, передбачених статтями 13 і 55 цього Закону, на 01.10.2017 р. склав 22 роки 00 місяців 02 дні. Проте, Законом України №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», який набрав чинності до дати звернення позивача за призначенням пенсії, не передбачені умови для взаємного зарахування періодів роботи з урахуванням ст. 13 «в» та за вислугою років. Тобто, станом на 08.01.2018 р. позивач не набув повного стажу роботи відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 цього Закону, а на 01.10.2017р. не мав повного стажу роботи відповідно до п.2 ч.2 ст. 115 Закону. Окрім наведеного, відповідач вказує про пропущення позивачем строку звернення до суду із даним позовом, передбаченого ст.. 122 КАС України, у зв`язку з чим просить суд залишити позовну заяву без розгляду.
Щодо клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду з підстав пропущення позивачем строку звернення до суду із даним позовом, передбаченим ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з такого.
Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2018 року в справі №646/6250/17 вказав наступне: "...адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою інших складових доходу та доходу в цілому, до якого належить пенсія."
У разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення застосування до адміністративного позову шестимісячного строку звернення до суду має наслідком неможливість реалізувати передбачене частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час та компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком.
З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься в рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення частини 2 статті 122 КАС України, в системному зв`язку з положенням частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд дійшов висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.
Таким чином, заява представника відповідача про залишення позову без розгляду з підстав пропущення позивачем строків звернення до суду, передбачених ст. 122 КАС України, задоволенню не підлягає.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.02.2018 р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.
Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 08.01.2018 р. ОСОБА_1 було призначено пільгову пенсію відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (трактористи, машиністи) та п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (робітники локомотивних бригад та інші працівники, які здійснюють безпосередню участь в організації роботи на залізничному транспорті) з урахуванням ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (по взаємному зарахуванню періодів роботи, передбачених ст. 13 і ст. 55 цього Закону).
З 01.09.2018 р. пенсійні виплати ОСОБА_1 було припинено.
19.06.2020 р. адвокатом позивача був направлений запит до Покровського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з метою з`ясування обставин щодо припинення пенсійних виплат позивачу.
Листом від 24.09.2018 р. за №1134/03.15/12 Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було повідомлено ОСОБА_1 про те, що з 11.10.2017 р. набув чинності Закон України № 2148 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», яким було внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині призначення пільгових пенсій. Вказаним Законом № 2148 VIII не передбачені умови для взаємного зарахування періодів роботи з урахуванням ст. 13 та за вислугу років, у зв`язку з чим, позивач не набув повного стажу роботи відповідно до п.3 ч.2 ст. 114 Закону № 2148 VIII, а на 01.10.2017р. не мав повного стажу роботи відповідно до п.п. «2-1» ч.2 ст. 115 Закону.
ОСОБА_1 не погоджується з такою позицією відповідача, вважає її безпідставною та необґрунтованою, що й стало підставою для звернення до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що для вирішення спору по суті суду необхідно з`ясувати чи мав позивач взагалі право на отримання пенсії з 08.01.2018 р.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Статтею 2 Закону № 1788-XII передбачено види трудових пенсій, зокрема призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до положень п.16 Розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Пункт «в» ст. 13 Закону № 1788-XII (в редакції від 11.10.2017р.) кореспондується з п. 3) ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV (в редакції від 01.01.2018р.), якими визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
В свою чергу п. «а» ст. 55 Закону № 1788-XII (в редакції від 11.10.2017р.) передбачено право на пенсію за вислугу років у робітників локомотивних бригад і у окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.
Як встановлено судом, на момент призначення пенсії позивачу (08.01.2018р.) відповідно до п. «в» ст. 13 Закону № 1788-XII стаж роботи склав 12 років 06 місяців 03 дні, відповідно до п. «а» ст. 55 Закону № 1788-XII стаж роботи станом на 01.10.2017 р. складав 09 років 05 місяців 29 днів. Зазначений факт наводить відповідач у відзиві, що відповідно ним не заперечується.
Однак, відповідач дійшов висновку, про відсутність у позивача права на пільгову пенсію, оскільки стаж роботи станом на 08.01.2018 р. позивач не набув повного стажу роботи відповідно до п.3 ч.2 ст. 114 Закону №1058-ІV, а на 01.10.2017р. не мав повного стажу роботи відповідно до п.2 ч.2 ст. 115 Закону №1058-ІV.
При цьому зазначив, що у зв`язку із набуттям чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII не передбачені умови для взаємного зарахування періодів роботи з урахуванням п. «в» ст. 13 Закону № 1788-XII та за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Відносно таких висновків пенсійного органу суд зазначає наступне.
Як слідує з матеріалів справи, при досягненні позивачем 55 років (січень 2018р.) відповідно до поданих ним документів пільговий стаж роботи відповідно до п. «а» ст.. 13 Закону № 1788-XII склав 12 років 06 місяців 03 дні (з необхідних не менше 20 років на зазначеній роботі), а за вислугу років станом на 01.10.2017 р. пільговий стаж роботи відповідно до ст.55 Закону №1788-XII склав 9 років 05 місяців 29 днів (з необхідних не менше 12 років 6 місяців). Загалом пільговий стаж роботи відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» станом на 01.10.2017 р. становив 22 роки 00 місяців 02 дні.
За приписами частини 5 статті 56 Закону №1788-XII (в редакції від 11.10.2017р.), при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Окрім того, ч. 5 ст. 114 Закону №1058 (в редакції від 01.01.2018р.) містить аналогічні положення, згідно яких у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Суд звертає увагу на те, що на момент призначення ОСОБА_1 пенсії (08.01.2018р.) пенсійне законодавство містило положення щодо взаємного зарахування періодів роботи, а тому позивач у січні 2018р. мав право на отримання пільгової пенсії, а відповідач правомірно призначив ОСОБА_1 пільгову пенсію відповідно до п. «в» ст. 13, п. «а» ст. 55 Закону №1788-XII з урахуванням положень ст. 56 Закону №1788-XII.
З огляду на встановлені вище обставини, суд відхиляє доводи відповідача, що Законом №2148 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» не передбачені умови для взаємного зарахування періодів роботи з урахуванням ст. 13 та за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону №1788-XII, такі висновки відповідача суд вважає хибними та такими, що не ґрунтуються на Законі, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що припиняючи позивачу з 01.09.2018 р. пенсійні виплати пенсійний орган діяв протиправно.
За наведених обставин порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії на пільгових умовах з 01.09.2018 року
За правилами частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями ст. 139 КАС України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення з 01.09.2018 р. виплати пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 протиправними.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 з 01.09.2018 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник