Справа № 520/14514/2020
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
29 грудня 2020 року № 520/14514/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питання розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни щодо неприйняття рішення про надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 за безпосередню участь у антитерористичній операції у Донецькій області у період з 07 квітня 2014 року по 26 червня 2015 року;

- зобов`язати Комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни прийняти рішення про надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 за безпосередню участь у антитерористичній операції у Донецькій області у період з 07 квітня 2014 року по 26 червня 2015 року.

В обґрунтування позову позивачем вказано, що Комісією Міністерства внутрішніх справ України з питання розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни було допущено протиправну бездіяльність щодо прийняття рішення про надання позивачу статусу учасника бойових дій за безпосередню участь у антитерористичній операції у Донецькій області у період з 07 квітня 2014 року по 26 червня 2015 року. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 27.10.2020 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представником позивача через канцелярію суду було подано заяву про неприйняття до розгляду відзиву на адміністративний позов, у зв`язку з пропуском строку на подачу, в обґрунтування якого вказано, що ухвалою суду від 27.10.2020 року, зокрема, запропоновано відповідачу у разі невизнання адміністративного позову подати до суду у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали відзив на позов та докази на обґрунтування цього відзиву, але тільки 11.12.2020 року від відповідача було отримано відзив на адміністративний позов, який відправлено 04.12.2020 року. Вказане, на думку позивача, свідчить про подання відповідачем позову до суду поза межами п`ятнадцятиденного строку в порушення ч.5 ст. 162 та ч.1 ст. 261 КАС України. При цьому, відповідачем не зазначено причин пропуску строку на подання відзиву на позов.

Надаючи оцінку вказаній заяві позивача, суд вважає за необхідне вказати, що з огляду на обставини справи відповідачем в даному дійсно пропущено строку на подання відзиву на позов та такий відзив на позов не містить у своєму змісті жодних посилань на існування поважних причин пропущення строку на його подання.

Однак, враховуючи обставини справи та з огляду на те, що зазначений відзив містить правову позицію відповідача стосовно викладених позивачем у позовній заяві обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для його врахування при розгляді даної справи.

Відтак, суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з серпня 1999 року по листопад 2019 року проходив службу в органах внутрішніх справ України та позивачу згідно наказу ГУНП № 41 о/с від 07.11.2015 року було присвоєно спеціальне звання - капітан поліції, до цього капітан міліції згідно наказу ГУМВС України в Донецькій області № 437 від 30.09.2008 року.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, з червня 2002 року по червень 2015 року він проходив службу на посадах начальницького складу Головного управління МВС України в Донецькій області, а саме старшого інспектора, командира взводу, заступника командира роти дорожньо-патрульної служби управління Державтоінспекції.

Водночас, позивачем вказано, що у період з 07 квітня 2014 року по 26 червня 2015 року він як старший інспектор взводу супроводу, був безпосередньо залучений до виконання завдань антитерористичної операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення на території Донецької області.

Позивачем зазначено, що оскільки Головне управління МВС України в Донецькій області не подало па розгляд Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни документи, що є підставою для надання йому статусу учасника бойових дій, він був змушений самостійно звертатися 10 січня 2020 року до Головного управління Національної поліції в Харківській області із відповідною заявою про надання статусу учасника бойових дій.

Матеріали справи свідчать, що Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області листом від 15 січня 2020 року вих. № 304/119-12/01-2020 звернулося до Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області з проханням надати документи, що підтверджують безпосередню участь позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення на території Донецької області.
13 лютого 2020 року Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області листом вих. № 602/12/01-2020 надіслало до Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області витяги з витягів з наказів першого заступника керівника Антитерористичного центу при СБУ від 02.02.2015 року № 33 та від 13.12.2015 року № 347.
Матеріали справи, а саме лист Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області вих. № Л-940/119-12/01-2020 від 27.08.2020 року, свідчать, що 24 лютого 2020 року за вих. № 45дск/119-12/01-2020 Управлінням кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області було направлено матеріали щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України.

Департаментом персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України листом від 17 серпня 2020 року за вих. № 5886 до Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшло рішення Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 02.07.2020 року № 2/ІХ/ХХІ/1.
Позивачем у позовній заяві вказано, що 19 серпня 2020 року він отримав в Управлінні кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області рішення Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни № 2/ІХ/ХХІ/1 від 02.07.2020 року, відповідно до якого позивачу було надано статус учасника війни.

Судом зі змісту рішення від 02.07.2020 року № 2/ІХ/ХХІ/1 встановлено, що останнє прийнято на підставі: довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 20,02.2020 року № 32/429 дов.; наказів першого заступника керівника Антитерористичного Центу при СБУ № 33 від 02.02.2015 року та №347 від 13.12.2015 року.

Зі змісту позовної заяви вбачаються доводи позивача стосовно того, що рішення № 2/IX/XXI/l від 02.07.2020 року не містить ніякого рішення щодо розгляду питання про надання позивачу статусу учасника бойових дій та не містить підстав не розгляду цього питання.

Водночас, позивачем вказано, що оскільки 10 січня 2020 року він звертався саме із заявою про надання статусу учасника бойових дій та йому не було повідомлено результати розгляду його звернення щодо надання статусу учасника бойових дій, він звернувся повторно із заявою від 08.09.2020 року до відповідача, в якій просив розглянути заяву від 10.01.2020 року про надання статусу учасника бойових дій на підставі наявних в розпорядженні Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України матеріалів, направлених 24 лютого 2020 року за вих. № 45дск/119-12/01-2020 Управлінням кадрового забезпечення Головного управління національної поліції в Харківській області, та повідомити позивача про результати розгляду його заяви про надання статусу учасника бойових дій, із одночасним направленням позивачу копії відповідного рішення та протоколу засідання Комісії.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до листа Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України № Л-16830/22 від 01.10.2020 року позивача повідомлено про те, що за результатами розгляду заяви від 02.07.2020 року встановлено відсутність доказів про його безпосередню участь у виконанні завдань антитерористичної операції у районах, у зв`язку з чим прийнято рішення про надання статусу учасника війни. Також зазначено, що в наявних матеріалах відсутня заява позивача від 10.01.2020 року.

Під час розгляду справи встановлено, що адвокатом позивача з метою встановлення зазначених обставин було направлено адвокатський запит від 07.09.2020 року до Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України з приводу надання документів, направлених листом Управління кадрового забезпечення Головного управління національної поліції в Харківській області від 24.02.2020 року за вих. № 45дск/119-12/01-2020, про що свідчить лист № 556АЗ/22 від 10.09.2020 року Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, відповідно до якого, зокрема, надано копію витягу з протоколу № 2 засідання Комісії від 02.07.2020 року, згідно якого відносно позивача зазначено, що в долучених матеріалах відсутні документи про безпосереднє залучення мене до виконання завдань антитерористичної операції.

Також, матеріали справи свідчать про звернення адвоката позивача до Штабу Антитерористичного центру при СБУ, який листом вих. № 33/7-П-1102/138 від 10.09.2020 року повідомив, що наказ керівника АТЦ при СБУ щодо позивача не видався, але персональне включення співробітників ГУ МВС України в Донецькій області до складу сил та засобів, які залучались та брали участь в АТО, здійснювалось наказом першого заступника керівника АТЦ при СБУ - керівника оперативного штабу з управління АТО або керівників секторів. Також, для отримання витягів із наказів першого заступника керівника АТЦ при СБУ керівника оперативного штабу з управління АТО було запропоновано звернутися до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України.

Матеріали справи містять копію архівної довідки вих. № 179/1/11606 від 18.09.2020 року Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, відповідно до якої надано зміст наказів першого заступника керівника АТЦ при СБУ від 02.02.2015 № 33, від 13.12.2015 №347.

У відповідь на заяву позивача від 01.09.2020 року листом Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області № Л-979/119-12/01-2020 від 07.09.2020 року надано засвідчені копії документів, які були направлені на розгляд Комісії, зокрема, копії витягів із наказів АТЦ при СБУ від 02.02.2015 № 33, від 13.12.2015 № 347.

Водночас, позивачем у позовній заяві вказано, що Управлінням кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області не надало йому копію довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 20.02.2020 року № 32/429 дов., оскільки зазначена довідка була складена в одному екземплярі та була надіслана до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України.

Листом Управління кадрового забезпечення Головного управління національної поліції в Харківській області вих. № Л-940/119-12/01-2020 від 27.08.2020 року позивача повідомлено, що період його участі у проведені антитерористичної операції на території Донецької області з 07.04.2014 року по 26.06.2015 року.

Також, адвокатом позивача було направлено адвокатський запит, у відповідь на який отримано лист Управління кадрового забезпечення Головного управління національної поліції в Донецькій області вих. № 58аз/390аз/12/01-2020 від 08.10.2020 року, до якого додано засвідчені копії членом ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Донецькій області: наказу Головного управління МВС України в Донецькій області № 1196 від 27.05.2015 про виплату винагороди особам рядового і начальницького складу УДАІ ГУМВС в області за участь в антитерористичній операції за лютий 2015 року; та витягів з наказів першого заступника керівника Антитерористичного Центу при СБУ № 33 від 02.02.2015 року та № 347 від 13.12.2015 року.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, звернувся до відповідача із даним позовом задля захисту своїх порушених прав. При цьому, позивачем зазначено, що відповідно до поданих до відповідача документів він набув право на отримання статусу учасника бойових дій, оскільки залучався до проведення антитерористичної операції, що підтверджується поданими документами, а отже у відповідача було відсутні підстави для відмови у наданні такого статусу.

Представником відповідача у поданому до суду відзиві на позов вказано, що зміст позовної заяви свідчить про те, що позивач відповідно до витягу з наказів першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ від 02.02.2015 № 33 та від 13.12.2015 № 347 з 07.04.2014 по 26.06.2015 перебував у службовому відрядженні у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпечення її проведення з метою виконання службових завдань. При цьому, представником відповідача вказано, що відповідно до положень діючого законодавства підставою для надання особам статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 4 Порядку (в редакції на момент виникнення правовідносин) є документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення). Отже, лише Антитерористичний центр при Службі безпеки України може надати докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, а будь-які інші органи, в тому числі і територіальні органи Національної поліції України, не мають повноважень підтверджувати факт безпосередньої участі особи в антитерористичній операції в районах її проведення. Представником відповідача вказано, що надані позивачем документи посвідчують лише його відрядження з метою виконання службових завдань, однак в жодному випадку не для виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, а доказів того, що під час перебування у районах проведення антитерористичної операції позивач безпосередньо залучався до виконання завдань антитерористичної операції на розгляд комісії надано не було. Вказані обставини послугували підставою для надання позивачу статусу учасника війни відповідно до рішення Комісії від 02.07.2020 року №2/ІХ/ХХІ/1.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-ХІІ) до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно з ст. 5 Закону № 3551-ХІІ учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Пунктом 19 ч.1 ст.6 Закону № 3551-XII (в редакції, чинній на момент перебування позивача в зоні АТО) передбачено, що учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що учасниками бойових дій визнаються, зокрема, працівники Міністерства внутрішніх справ України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (далі - Порядок №413), яким визначено процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб.

Відповідно до п.2 Порядку №413 (в редакції, чинній на час перебування позивача в зоні АТО) статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції; працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися і брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення.

Згідно з пунктом 2-1 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Пунктом 3 Порядку № 413 визначено, що райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення визначаються Антитерористичним центром при СБУ.

Згідно з п.4 Порядку №413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: для осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення); для осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення або направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень), а також документи, що були підставою для прийняття керівниками підприємств, установ, організацій рішення про направлення осіб у таке відрядження.

Крім того, для осіб, які залучалися до проведення антитерористичної операції на строк менше ніж 30 календарних днів, - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач брав безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей більше 30 календарних днів - у період з 07.04.2014 року по 26.06.2015 року.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 413 рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісія).

Суд зазначає, що положеннями п.1 розділу І Положення про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 травня 2019 року № 395 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 червня 2019 р. за № 588/33559 (далі - Порядок № 395), передбачено, що це Положення визначає основні функції, завдання, повноваження та склад комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни (далі - Комісія), а також порядок організації її роботи.

Відповідно до п.п. 2, 3 розділу І Положення № 395 Комісія утворюється в апараті МВС з метою вивчення документів та прийняття рішення щодо надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій особам (осіб) рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ, статусу учасника війни особам (осіб) з числа працівників апарату МВС, територіальних органів з надання сервісних послуг МВС (далі - територіальні органи), закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС (далі - працівники МВС).

У своїй роботі Комісія керується Конституцією України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», постановами Кабінету Міністрів України від 13 січня 1995 року № 16 «Про застосування пункту 2 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», від 26 квітня 1996 року № 458 «Про комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», від 20 серпня 2014 року № 413 «Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення» (далі - Порядок), від 23 вересня 2015 року № 739 «Питання надання статусу учасника війни деяким особам» та цим Положенням.

Положеннями п.п. 1, 2 розділу ІІ Положення № 395 визначено, що основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішення щодо надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій, статусу учасника війни особам (осіб), що зазначені у пункті 2 розділу I цього Положення, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу МВС.

З метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія має право: заслуховувати в разі потреби пояснення працівників МВС, щодо яких подано документи, свідків, представників органів державної влади, громадських організацій, рад ветеранів; подавати на розгляд міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - міжвідомча комісія) документи зі спірних питань, які потребують міжвідомчого врегулювання; повертати документи суб`єктам звернення з метою подальшого їх доопрацювання в разі виявлення недоліків (помилок), що унеможливлюють прийняття рішення; відкладати розгляд документів у межах строків їх розгляду для встановлення додаткових обставин, що мають істотне значення для прийняття рішення.

У місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) за наявності передбачених законодавством України підстав приймається рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни (далі - рішення Комісії) за формою, наведеною в додатку до цього Положення.

Комісія приймає рішення про: надання статусу учасника бойових дій; надання статусу учасника війни; відмову в наданні статусу учасника бойових дій; відмову в наданні статусу учасника війни; позбавлення статусу учасника бойових дій; позбавлення статусу учасника війни.

Відповідно до п. 4 Положення № 395 Комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій, статусу учасника війни в разі: 1) відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій, статусу учасника війни; 2) надання недостовірних даних про осіб, зазначених у пункті 2 розділу I цього Положення; 3) подання документів державними органами, військовими частинами (органами, підрозділами) або підприємствами, установами та організаціями, матеріалів службових перевірок та інших документів, що встановлюють факт недостовірної інформації про участь особи в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх проведення, або подання недостовірних даних про особу; 4) наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.

Крім того, відповідно до абзацу 2 пункту 6 Положення № 413 (в редакції станом на час звернення позивача до відповідача, Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та у місячний строк з дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що Комісія Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни після отримання документів про надання статусу учасника бойових дій особі, що залучалася до проведення Антитерористичної операції, повинна в місячний строк розглянути документи та надати статус учасника бойових дій або повернути їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

Під час розгляду справи встановлено, що рішенням Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни від 02.07.2020 року №2/ІХ/ХХІ/1 позивачу було надано статус учасника війни. При цьому, в якості підстав зазначено: довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 20.02.2020 №32/429 дов.; накази першого заступника керівника АТЦ при СБУ від 02.02.2015 № 33, від 13.12.2015 № 347.

В той же час, суд зазначає, що вказане рішення не містить в собі наведення підстав стосовно надання позивачу статусу учасника війни та не надання позивачу статусу учасника бойових дій.

Крім того, суд зазначає, що листом Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 14.09.2020 №Л-17680 позивача було повідомлено про те, що Управлінням кадрового забезпечення ГУНП в Харківській області від 24.02.2020 №45дск/119-12/01-2020 до МВС направлено матеріали для розгляду питання щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, учасника війни, які було розглянуто комісією Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни на засіданні від 02.07.2020. При цьому, зазначено, що за результатами розгляду, зважаючи на відсутність доказів про безпосередню участь у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення, Комісією МВС прийнято рішення про надання позивачу статусу учасника війни.

Надаючи оцінку вказаному суд зазначає, що при прийнятті рішення від 02.07.2020 року №2/ІХ/ХХІ/1 відповідачем було розглянуто наказ Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 02.02.2015 № 33, який підтверджував участь ОСОБА_1 у період з 07.04.2014 по 02.02.2015 в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, а також наказ Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 13.12.2015 року, відповідно до якого наказано вважати позивача таким, що вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення з 26.06.2015 року.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на отримання статусу учасника бойових дій.

Вказані обставини свідчать про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо неприйняття рішення про надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 за безпосередню участь у антитерористичній операції у Донецькій області у період з 07 квітня 2014 року по 26 червня 2015 року.

З огляду на обставини допущення відповідачем протиправної бездіяльності відносно позивача, чим порушено права останнього, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни прийняти рішення про надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 за безпосередню участь у антитерористичній операції у Донецькій області у період з 07 квітня 2014 року по 26 червня 2015 року.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання за довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ) до Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни (вул. Ак. Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601) про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Комісії Міністерства внутрішніх справ України з питання розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни щодо неприйняття рішення про надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 за безпосередню участь у антитерористичній операції у Донецькій області у період з 07 квітня 2014 року по 26 червня 2015 року.

Зобов`язати Комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни прийняти рішення про надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 за безпосередню участь у антитерористичній операції у Донецькій області у період з 07 квітня 2014 року по 26 червня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.