Справа № 560/3231/20
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3231/20

Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

23 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Іваненко Т.В. Сторчака В. Ю.

за участю: секретаря судового засідання: Шпикуляка Ю.В.

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Шепетівська виправна колонія №98" про визнання протиправними та скасування постанови про накладення дисциплінарного стягнення та дисциплінарного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи "Шепетівська виправна колонія №98" (далі ДУ "Шепетівська виправна колонія №98"), в якому просив:

-визнати протиправною та скасувати постанову начальника ДУ "Шепетівська виправна колонія №98" від 11.01.2020 про накладення дисциплінарного стягнення;

-визнати протиправним та скасувати накладене 11.01.2020 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.09.2020 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи повноважного представника в судове засідання не направив.

У відповідності до вимог ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є засудженим за п.п.12 ч.2 ст.115 до тринадцяти років позбавлення волі та відбуває покарання в ДУ "Шепетівська виправна колонія (№98)".

11 січня 2020 року начальником ДУ "Шепетівська виправна колонія (№58)" винесено постанову про накладення на позивача дисциплінарного стягнення за порушення режиму відбування покарання та оголошено "Попередження".

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення відповідача про притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності відповідає положенням КВК України.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими регламентуються Кримінально-виконавчим законодавством України, яке складається зокрема, і з Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК України).

Положеннями ст. 1 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК України) передбачено, що кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.

Згідно зв ст. 2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами статті 3 КВК України до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.

Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання (частини перша та четверта статті 7 КВК України).

У частинах першій та другій статті 9 КВК України закріплено, що засуджені зобов`язані: виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації; ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених; з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації. Невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Ч. 3 ст.107 КВК України регламентовано, що засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами.

За визначенням наведеним у статті 131-1 КВК України дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою.

Персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.

У частині першій статті 132 КВК України наведений перелік заходів стягнення, які можуть застосовуватися за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, найменш суворим з яких, є попередження. В цій же нормі зазначено, що попередження - це письмове застереження про притягнення до дисциплінарної відповідальності певного виду у разі повторного порушення.

Аналіз вищезазначених правових норм дає суду підстави для висновку, що особа, яка перебуває у місцях позбавлення волі зобов`язана дотримуватись правил режиму у виправних і виховних колоніях. Невиконання такого обов`язку є підставою для застосування до неї заходів впливу.

Порядок застосування заходів стягнення до осіб, позбавлених волі та процедура дисциплінарного провадження визначені статтями 134 - 135 КВК України.

Так, частиною першою статті 134 КВК України передбачено, що при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого. Стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (частина третя статті 134 КВК України).

Стягнення накладається лише письмово (частина шоста статті 134 КВК України).

Згідно ч. 13 ст. 134 КВК України засуджений може оскаржити накладене на нього стягнення, однак подання скарги не зупиняє виконання стягнення. Посадова особа, яка наклала стягнення, за наявності для того підстав може його скасувати або замінити іншим, більш м`яким стягненням. Вища посадова особа може скасувати стягнення в разі, коли посадова особа, яка наклала стягнення, перевищила свої повноваження або стягнення було накладено нею при відсутності порушення з боку засудженого.

При накладенні стягнення на засудженого адміністрація колонії надає йому можливість у встановленому порядку повідомити про це близьких родичів, адвоката або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи (частина п`ятнадцята статті 134 КВК України).

Адміністрація колонії при встановленні факту порушення особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вимог режиму зобов`язана невідкладно розпочати перевірку причин, обставин і мотивів вчинення порушення, поведінки цієї особи до вчинення проступку, визначити кількість і характер раніше накладених стягнень, а також отримати її пояснення про суть проступку. За наслідками такої перевірки приймається рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення та обґрунтовується їх вид. Якщо адміністрація колонії прийняла рішення обмежитися іншими профілактичними заходами, це відображається у щоденнику індивідуальної роботи із засудженим та доводиться до відома особи під підпис (частина шістнадцята статті 134 КВК України).

Питання про доцільність застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань. Дисциплінарна комісія установи виконання покарань діє на постійній основі. Засідання дисциплінарної комісії є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини членів дисциплінарної комісії (частина перша статті 135 КВК України).

Особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має бути повідомлена про місце і час засідання дисциплінарної комісії не пізніше ніж за одну добу до його проведення. За заявою засудженого цей термін може бути продовжено, але не більш як на дві доби (частина четверта статті 135 КВК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 135 КВК України особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має право користуватися послугами адвоката або фахівця в галузі права за власним вибором під час підготовки до засідання дисциплінарної комісії, який представлятиме її інтереси під час засідання комісії. Якщо особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, не має доступу до адвоката або фахівця в галузі права, адміністрація установи виконання покарання зобов`язана надати йому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до суб`єктів надання такої допомоги. У цій же нормі наведено права засудженого та/або його представника.

За правилами ч.7 ст.135 КВК України матеріали про порушення доповідаються на засіданні дисциплінарної комісії начальником відділення соціально-психологічної служби у присутності особи, яка вчинила порушення, та інших запрошених осіб. Під час засідання дисциплінарної комісії заслуховуються пояснення засудженого та його представника, свідків, інших осіб, залучених відповідно до частини третьої та абзацу сьомого частини п`ятої цієї статті, адміністрації установи виконання покарань, особи, яка ініціювала притягнення до дисциплінарної відповідальності, та осіб, які мають право дорадчого голосу. Рішення про притягнення до відповідальності приймається більшістю голосів членів дисциплінарної комісії.

Рішення має бути детально вмотивоване та може бути оскаржене особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, або її представником до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду. Засудженому протягом трьох робочих днів видається копія рішення про застосування до нього стягнення із зазначенням можливості та порядку його оскарження.

Вищенаведене свідчить, що підставою притягнення засудженої особи до дисциплінарної відповідальності є невиконання нею покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі. Для притягнення такої особи до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину засудженого доведено, встановлено причини, обставини і мотиви вчинення ним порушення. Під час обрання заходу впливу враховується поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також його пояснення. У рішенні про дисциплінарне стягнення мають бути наведені мотиви, за яких особу притягнуто до відповідальності.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові 31 липня 2019 року у справі №738/1976/17 (адміністративне провадження №К/9901/53741/18).

Відповідно до п.1 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28 серпня 2018 року № 2823/5 (далі Правила), ці Правила регулюють порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі.

П.3 ч.2 розділу ІІ Правил, засуджені зокрема дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань.

В той же час, згідно вказаних Правил засуджені мають право розпоряджатися вільним часом, який відведений розпорядком дня, не порушуючи при цьому правил поведінки.

Розділом VI Правил визначено розпорядок дня в установах виконання покарань:

У кожній установі виконання покарань організовується суворо регламентований розпорядок дня з урахуванням особливостей роботи з різними категоріями засуджених, оперативної обстановки, пори року, місцевих умов та інших конкретних обставин.

Розпорядок дня складається з підйому, туалету, фізичної зарядки, приймання їжі, розводу на роботу, перебування на виробництві та навчанні, перевірки наявності засуджених, проведення виховних, культурно-масових та спортивно-оздоровчих заходів тощо. При цьому передбачаються безперервний восьмигодинний сон засуджених і надання їм вільного часу не менше ніж дві години.

Не менше одного разу на місяць у неробочий час організовуються перевірки-огляди зовнішнього вигляду та стану одягу і взуття засуджених, які проводяться начальниками відділень.

Розпорядок дня установи передбачає порядок та час роботи всіх підрозділів, об`єктів та дільниць установи, у тому числі ДІЗО, ПКТ, секторів середнього і максимального рівнів безпеки, дільниці слідчого ізолятора, їдальні, перукарні, лазні, пральні, крамниці.

Розпорядок дня, розроблений відповідно до типового розпорядку дня засуджених (додаток 8), затверджується наказом начальника установи виконання покарань, узгоджується з начальником міжрегіонального управління, доводиться до відома засуджених і персоналу та розміщується на стенді в черговій частині, місцях цілодобового несення служби черговою зміною, місцях надання побутових послуг засудженим, відділеннях соціально-психологічної служби КПП між житловою і виробничою зонами, а також кімнатах очікування громадян, які прибули на побачення.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи Розпорядку дня засуджених, які відбувають кримінальні покарання в ДУ "Шепетівська виправна колонія (№98)", затверджених наказом №37/10Д-20 від 10.01.2016, підйом засуджених проводиться о 6.00 год. ранку, з 06:10 год. по 07:30 год. фізична зарядка, ранковий туалет, заправлення ліжок, прибирання, ранковий огляд, ранкова перевірка та сніданок, а з 7:30 по 8.00-розвід на роботу.

Згідно рапорту посадової особи відповідача № 13 від 004 січня 2020 виявлено порушення розпорядку дня з боку засудженого ОСОБА_1 , яке виразилося у тому, що 04 січня 2020 о 07:30 год. ранку засуджений знаходився на своєму спальному місці, де спав у невстановлений розпорядком дня час. Засудженому зроблено зауваження, на яке останній не відреагував. Своїми діями засуджений ОСОБА_1 порушив вимоги п.2 ч.3 ст.107 КВК України, п.3 ч.3 розділу ІІ ПВР. При цьому зазначено, що ОСОБА_1 зі змістом рапорту ознайомлений і в категоричній формі відмовився поставити свій підпис про ознайомлення, про що складено Акт.

06.01.2020 позивач ознаймлений під розписку, що дисциплінарна комісія з приводу допущеного порушення буде проведена о 12 годині 09.01.2020.

В той же день, ОСОБА_1 написав на ім`я директора Шепетівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги заяву про надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Як з`ясовано з матеріалів справи, звернення направлене начальником ДУ "Шепетівська виправна колонія №98" за належністю-08.01.2020, а отримане центром-10.01.2020.

Варто зауважити, що як свідчить наявна у справі заява ОСОБА_1 від 09.01.2020, останній просив перенести засідання комісії на максимальний строк для залучення захисника в порядку ст.155 КВК України.

11 січня 2020 року відбулося засідання дисциплінарної комісії при ДУ "Шепетівська виправна колонія (№98)", за результатами якого складено протокол №4 згідно якого на засіданні зокрема вирішено застосувати до засудженого ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення "Попередження".

Разом з цим вказаний протокол взагалі не містить інформації про те, що засідання дисциплінарної комісії проводилось в присутності ОСОБА_1 , хоча вказане прямо і передбачено нормами ст.135 КВК України. Відсутні і відомості про участь в засіданні захисника позивача.

При цьому, висновки службового розслідування грунтуються виключно на рапорті №12 від 04.01.2020. Тобто комісія не вжила жодних заходів по встановленню причин, обставин та мотивів вчинення порушення позивачем, що свідчить про поверховість проведення перевірки обставин події, що сталася 04.01.2020.

В той же день начальником ДУ "Шепетівська виправна колонія (№58)" винесено постанову про накладення дисциплінарного стягнення, за змістом якої засуджений ОСОБА_1 допустив порушення режиму відбування покарання, яке полягає в тому, що 04.01.2020 о 07 год. 30 хв. під час обходу, знаходився на своєму спальному місці, де спав, чим порушив розпорядок дня установи. На зауваження не відреагував. За порушення режиму відбування покарання засудженому оголошено "Попередження".

Разом з тим, спірне рішення посадової особи відповідача, викладене у формі постанови про накладення дисциплінарного стягнення, не відповідає вимогам ст.ст.134, 135 КВК України, оскільки не є належним чином та детально вмотивованим, не вказано про встановлені відповідачем причини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень на засудженого.

Між тим, як вбачається з адміністративного позову, позивач обгрунтовує свою позицію тим, що 04.01.2020 -вихідний день (субота), крім того станом на 04.01.2020 останній не був працевлаштований, що підтверджується довідкою відповідача від 10.03.2020 №6/1342, а тому мав право розпоряджатися вільним часом на власний розсуд.

На спростування вищенаведених доводів позивача, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу.

Статтею 129 КВК передбачено, що час, вільний від основної трудової діяльності і виконання обов`язкових заходів, передбачених розпорядком дня для засуджених у колонії, є їх вільним часом.

Засуджені мають право розпоряджатися вільним часом на власний розсуд, виключаючи виконання тих видів діяльності, які заборонені цим Кодексом.

Вільний час засуджених повинен тривати не менш як дві години на добу і передбачається розпорядком дня колонії.

Також, ОСОБА_1 з приводу вказаних подій зазначив, що 04.01.2020 при здійсненні обходу представниками адміністрації установи, на запитання чому він знаходиться на спальному місці, останній зразу ж піднявся та пояснив, що погано себе почуває.

В свою чергу, відповідач надав суду медичну довідку, згідно якої 04.01.2020 в медичну частину за медичною допомогою позивач не звертався.

Однак, ОСОБА_1 стверджує, що у вихідні дні медична частина ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» не працювала. Доказів протилежного відповідачем не надано.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідачем не надано і доказів вжиття 04.01.2020 будь-яких заходів щодо з`ясування стану здоров`я засудженого ОСОБА_1 самою установою.

Варто звернути увагу і на те, що як слідує із довідки про проведення бесіди індивідуально-виховного характеру із засудженим ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах справи, на засіданні дисциплінарної комісії заслухано пояснення засудженого, з`ясовано обставини та мотиви вчинення порушення, поведінку засудженого до вчинення проступку, визначено кількість і характер раніше накладених стягнень, а також засудженому роз`яснено, що накладене на нього дисциплінарне стягнення він може оскаржити до вищої посадової особи, прокуратуру, в суд.

В той же час, колегією суддів встановлено, що вказана довідка датована 09.01.2020, тобто винесена ще до засідання дисциплінарної комісії та притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів вважає, що постанова начальника ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» від 11.01.2020 року про накладення дисциплінарного стягнення на позивача є необґрунтованою та прийнятою без урахування всіх обставин, що мали значення для її прийняття, а відтак підлягає скасуванню.

Поряд з цим колегія суддів вважає, що не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання протиправним та скасування накладеного 11.01.2020 на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, оскільки скасування постанови про накладення дисциплінарного стягнення передбачає скасування і самого заходу дисциплінарного стягнення, застосованого на підставі постанови.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції частково порушені норми матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи колегія суддів вважає, що слід скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Шепетівська виправна колонія №98" про визнання протиправними та скасування постанови про накладення дисциплінарного стягнення та дисциплінарного стягнення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника Державної установи "Шепетівська виправна колонія №98" від 11.01.2020 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 грудня 2020 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Іваненко Т.В. Сторчак В. Ю.