Справа № 420/8303/20
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8303/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

за участі секретаря Захарчук О.В.

представника позивача Вєлєва І.І.

представника відповідача Пояркової К.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження (у відкритому судовому засіданні по суті в режимі відеоконференції в системі «EASYCON») справу за адміністративним позовом Державного підприємства Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказу, податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом Державного підприємства Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України до Головного управління ДПС в Одеській області в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС в Одеській області від 27 травня 2020 року № 2057 Про проведення фактичної перевірки державного підприємства Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 20 липня 2020 року, яким у відношенні Державного підприємства Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України застосовано штраф у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головною управління ДПС в Одеській області № від 20 липня 2020 року, яким у відношенні Державного підприємства Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України застосовано штраф у розмірі 1 000 000 (мільйон) гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

По перше, Наказ про проведення перевірки є безпідставним та невмотивованим.

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України перевірка може проводитися у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, положення статті 80 ПКУ, на яке ГУ ДПС посилається під час перевірки встановлює виключну підставу для проведення фактичної перевірки - наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про саме порушення зі сторони платника податків.

Слід наголосити на тому, що «установлений законодавчий порядок» та численна практика Верховного Суду виключає можливість анонімного або іншим способом прихованого отримання інформації без зазначення конкретних осіб та/або органів, які надали такі дані.

Проте, ГУ ДПС не було вказано у наказі про проведення перевірки, яка інформація ними була отримана щодо порушень з боку Господарства, коли та ким така інформація надана, а також податковою не надано взагалі жодного посилання, вже не говорячи про докази отримання такої інформації.

Тобто, державним органом не надано доказів наявності підстав для проведення перевірки, що визначені статтею 80 Податкового кодексу України, адже в Наказі не зазначено жодних відомостей чи посилань на джерела інформації щодо порушень норм законодавства з боку платника податків.

Слід вказати також, що скасування наказу про призначення перевірки тягне за собою визнання такої перевірки незаконною, що, в свою чергу, є безумовною підставою для визнання незаконним і прийнятого за результатами такої перевірки податкового повідомлення-рішення (правовий висновок - постанова Верховного Суду від 22 серпня 2018 року по справі № 812/1283/17).

По друге, слід звернути увагу на можливість оскарження результатів фактичної перевірки на підставі незаконності наказу про проведення перевірки після проведення такої перевірки.

Абзац п`ятий підпункту 81.1 статті 81 ПК України визначає, що у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 ПК України).

Отже, законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

Натомість недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист.

У зв`язку із тим, що ГУ ДПС не було обґрунтовано підстав проведення фактичної перевірки, а саме, не зазначено, яка інформація та із яких джерел наявна у держоргані щодо порушення норм законодавства зі сторони платника податків - така перевірка та її результати є незаконними в силу своєї безпідставності.

По третє, відповідно до статті 17 Закону України № 481 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чиннім законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, окрім іншого, у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500 000 гривень.

Слід зазначити, що норма вищевказаної статті, на підставі якої Позивача було притягнуто до відповідальності, передбачає накладення штрафу на суб`єкта господарювання саме за зберігання пального без ліцензії. В той же час, у Господарства на момент перевірки була наявна ліцензія на право зберігання пального № 2000073 від 30 січня 2020 року, отримана у встановленому законом порядку та у період дії відстрочки по фінансовим санкціям за зберігання пального без ліцензії (до 31 березня 2020 року - стаття 18 Закону №481).

Відтак, на думку позивач Господарство не може бути притягнуто до відповідальності на підставі статті 17 закону № 481, так як відносини, що виникли між сторонами, не відповідають змісту правової норми.

Законом № 481 визначено (стаття 1), що місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Що стосується розбіжності між фактичним місцем знаходження резервуарів з пальним та місцем зберігання пального, визначеним ліцензією від 30 січня 2020 року, то слід вказати наступне.

Місцем зберігання пального, відповідно до згаданої вище ліцензії, було зазначено адресу - 68440, Одеська область, Арцизький район, с. Прямобалка, вул. Свободи, буд. 15, що, відповідно до позиції ГУ ДПС, не відповідає реальному місцю розташуванню резервуарів з пальним. Однак, слід вказати, що юридична адреса Позивача, на яку було отримано ліцензію ( АДРЕСА_1 ) та фактичне місцезнаходження резервуарів з пальним перебувають на відстані одне від одного близько 300 метрів і являються майновими комплексами, які знаходяться у власності ДП ДГ ІМ М.І. КУТУЗОВА ОДЕСЬКОЇ ДС НААН, що дає підстави вважати про відсутність наміру керівництва позивача умисно порушувати законодавство.

Так, скасована ліцензія № 2000073 отримана на юридичну адресу позивача з причини того, що об`єкту нерухомого майна, яке є місцем фактичного розташування резервуарів з паливом, станом на 30 січня 2020 року не було присвоєно адресу (присвоєно лише 23 липня 2020 року рішенням виконавчого комітету Прямобалківської сільської ради), що унеможливлювало отримання ліцензії для зберігання пального.

Так як, присвоєння адреси об`єктам нерухомого майна знаходиться поза межами повноважень позивача, керівництво Господарства, при поданні заявки на отримання первинної ліцензії, прийняло рішення про оформлення ліцензії на зберігання пального за юридичною адресою на території якої і знаходяться ємності.

Щодо обставин порушення статті 230 ПК України, а саме: не проведення реєстрації акцизного складу зазначаємо наступне.

В акті (довідці) про результати фактичної перевірки № 1198/15-32-32-01/00484015 від 19 червня 2020 року встановлено, що: «...станом на 19.06.2020року ДП «ДГ імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрних наук України» не зареєстрований акцизний склад, місце розташування/територія якого знаходиться за адресою: Одеська область, Арцизький район, с. Прямобалка, вул.Свободи, будинок 15, що є порушенням п.п. 230.1.2 п. 230.1 статті 230».

Відповідно до пп. 14.1.6. пункту 14.1. статті 14 ПК України, акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро- горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

На думку позивача, Актом № 1198/15-32-32-01/00484015 від 19 червня 2020 року встановлено відсутність акцизного складу саме за адресою: Одеська область, Арцизький район, село Прямобалка, вул. Свободи, будинок 15, де, як стає зрозуміло з викладеного у позові та встановлено перевіряючими, немає ємностей для зберігання пального.

Тобто, на території будинку № 15 по вулиці Свободи, позивач фактично не провадить господарську діяльність щодо зберігання пального, що в свою чергу не тягне за собою обов`язку з реєстрації акцизного складу, в тому вигляді, як це визначено та встановлено Актом.

А відтак і застосування санкції за відсутність реєстрації акцизного складу за адресою: Одеська область, Арцизький район, село Прямобалка, вул. Свободи, будинок 15 є невірним та протиправним, адже, якщо опиратись на матеріали перевірки ДПС, акцизний склад мав бути зареєстрований за фактичною адресою знаходження ємностей, яка, на думку самих податківців є іншою від тієї, що зазначена в ліцензії на зберігання пального.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 23.09.2020 року відкрито провадження по справі в порядку в порядку загального позовного провадження.

Відповідно ст.162 КАС України відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження по справі отримано представником відповідача ГУДПС в Одеській області отримано 30.09.2020 року, що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи.

Ухвалою суду від 23.11.2020 року продовжено строк для проведення підготовчого провадження по справі на 30 днів.

15.12.2020 року засобами електронної пошти до суду від представників сторін надійшли письмові заяви про закриття підготовчого провадження та розгляд справи по суті у той же день.

Ухвалою суду від 15.12.2020 р. закрито підготовче провадження по справі та розпочато розгляд справи по суті.

15.10.2020 року за вх. № 42938/20 представником відповідача надано відзив на адміністративний позов (за підписом ОСОБА_1 ).

Відзив обґрунтовано наступним.

ГУ ДПС в Одеській області проведена фактична перевірка позивача, за результатами якої складено Акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального 19.06.2020 № 1198/15-32-32-01/00484015.

В.о. директора з Актом перевірки ознайомлений (про що наявний особистий підпис).

На підставі зазначеного акту перевірки та заперечень Головним управлінням ДПС в Одеській області 20.07.2020 року прийняті податкові повідомлення-рішення: № щодо застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 500 000 грн. та № - 1000 000 грн.

Підприємством отримано ліцензію від 30.01.2020 № 2000073 на право зберігання пального для потреб власного споживання, загальною місткістю резервуарів 350 куб.м., адреса розташування яких, згідно з ліцензією: Одеська область, Арцизький район, с.Прямобалка, вул. Свободи, 15.

В ході проведення перевірки надані копії грудуювальних таблиць, які містять відомості щодо об`єму кожного резервуару, який використовується Позивачем, загальна місткість таких резервуарів складає 275941 л, що свідчить про недотримання одного з встановленого законодавством критерію, який дозволяє платнику податків не реєструвати акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Станом на 19.06.2020 підприємством не зареєстрований акцизний склад, місце розташування: Одеська область, Арцизький район, с. Прямобалка, вул. Свободи, 15.

У період з 30.01.2020 - 19.06.2020, зокрема, станом на 10.06.2020 позивач здійснював зберігання пального в місці зберігання, на яке не було отримано ліцензію на право зберігання пального чи на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), а саме: за адресою: Одеська область, Арцизький район, с. Прямобалка, вул. Комарова, б/н.

Відповідно до п.п. 14.1.6. п. 14.1 ст. 14 ПК України - не є акцизним складом: приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження - розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

У відповідно до вимог п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України - Акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження - розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД , 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Акцизні склади, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з очищення коксового газу, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне), повинні бути обладнані лише витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску готової підакцизної продукції (пального) наливом з такого акцизного складу.

Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами- лічильниками.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів - лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів- лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів - лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень (п. 1281.2 ст. 128 ПК України).

Що стосується наказу № 2057 від 27.05.2020 ГУ ДПС в Одеській області про проведення фактичної перевірки ДП «ДГ імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрних наук України» зазначаємо, що правовою позицію Верховного Суду (постанови: від 13.03.2018 №804/1113/16; від 30.11.2018 № 808/1641/15) встановлено - «Наказ про проведення податкової перевірки може бути оскаржений в суді тільки у випадку, якщо допуск посадових осіб контролюючого органу до перевірки не відбувся (перевірка фактично є проведена)».

Враховуючи викладене, наказ від 27.05.2020 № 2057 та податкові повідомлення -рішення від 20.07.2020 № та № , винесені ГУ ДПС в Одеській області є законними та не підлягають скасуванню.

02.11.2020 року за вх. №45922 /20 позивачем надано відповідь на відзив, в якій підтримано правову позицію, викладену у позові та додатково зазначено наступне.

Щодо відсутності на день отримання первинної ліцензії місцю, де фактично знаходились ємності для зберігання пального, присвоєної адреси.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим способом і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, для отримання ліцензії на зберігання пального подають копії документів, що зазначені законом України № 481 від 19 грудня 1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місце зберігання.

Скасована 18.09.2020 року ліцензія № 2000073 від 30 січня 2020 року була отримана на юридичну адресу Позивача з причини того, що об`єкту нерухомого майна, яке є місцем фактичного розташування резервуарів з паливом, станом на 30 січня 2020 року не було присвоєно адресу (присвоєно лише 23 липня 2020 року рішенням виконавчого комітету Прямобалківської сільської ради), що унеможливлювало отримання ліцензії для зберігання пального.

Слід зазначити, що і ліцензія від 30 січня 2020 року, і ліцензія від 18 вересня 2020 року № 2001643 (отримана після присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна (території), де знаходяться резервуари з пальним) отримувались на одне і теж саме фактичне місце зберігання пального, так як інших ємностей чи резервуарів для зберігання пального у Позивача немає. Так як, присвоєння адреси об`єктам нерухомого майна знаходиться поза межами повноважень позивача, керівництво при поданні заявки на отримання первинної ліцензії, прийняло рішення про оформлення ліцензії на зберігання пального за юридичною адресою на території якої і знаходяться ємності.

Щодо належної санкції

На думку позивача, позиція контролюючого органу щодо притягнення до відповідальності ДП ДГ ЕМ М.І. КУТУЗОВА ОДЕСЬКОЇ ДС НААН у розмірі 500 000 гривень за таке порушення як відсутність ліцензії на зберігання пального є нічим іншим, як невірним застосуванням норми закону № 481.

Станом на нас проведення перевірки (з 10 по 19 червня 2020 року) у позивача була наявна ліцензія на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки № 2000073. Проте, як стає зрозуміло з позовної заяви та відзиву, у заяві на отримання вказаної ліцензії було невірно зазначено певні відомості, а саме - фактичне місце розташування резервуарів та ємностей для зберігання пального.

За вказане вище порушення передбачена санкція, яка передбачена статтею 15 Закону № 481, а саме - анулювання ліцензії.

18 вересня 2020 року розпорядженням ГУ ДПС в Одеській області № 184-р прийнято рішення про скасування ряду ліцензій на право зберігання пального для власних потреб, серед яких була і ліцензія № 2000073.

Тобто, Позивач поніс відповідальність за невірне зазначення відомостей в заяві про отримання ліцензії.

Не зрозумілими вбачаються дії ГУ ДПС в Одеській області щодо притягнення до відповідальності саме за відсутність ліцензії на право зберігання пального.

Відповідно до статті 17 Закону України № 481, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним, та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, окрім іншого, у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500 000 гривень.

З цього приводу слід зазначити, що норма вищевказаної статті, на підставі якої позивача притягнуто до відповідальності, передбачає накладення штрафу на суб`єкта господарювання саме за зберігання пального без ліцензії. В той же час, у позивача на момент перевірки наявна ліцензія на право зберігання пального № 2000073 від 30 січня 2020 року, отримана у встановленому законом порядку та у період дії відстрочки по фінансовим санкціям за зберігання пального без ліцензії (до 31 березня 2020 року - стаття 18 Закону № 481). Відтак, позивач вважає, що не може бути притягнутий до відповідальності на підставі статті 17 закону № 481, так як відносини, що виникли між сторонами, не відповідають змісту правової норми.

Щодо порушень статті 230 ПК України.

Відносно обставин, що стосуються порушення Позивачем статті 230 ПК України, а саме: не проведення реєстрації акцизного складу, то зазначаємо наступне.

Так, в акті (довідці) про результати фактичної перевірки № 1198/15-32-32-01/00484015 від 19 червня 2020 року встановлено, що: «...станом на 19.06.2020 року ДП «ДГ імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрних наук України» не зареєстрований акцизний склад, місце розташування/територія якого знаходиться за адресою: Одеська область, Арцизький район, село Прямобалка, вул. Свободи, будинок 15, що є порушенням п.п. 230.1.2 п. 230.1 статті 230».

А відтак і застосування санкції за відсутність реєстрації акцизного складу за адресою: Одеська область, Арцизький район, село Прямобалка, вул. Свободи, будинок 15 є невірним та протиправним, адже, якщо опиратись на матеріали перевірки ДПС, акцизний склад мав бути зареєстрований за фактичною адресою знаходження ємностей, яка, на думку самих податківців є іншою від тієї, що зазначена в ліцензії на зберігання пального.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

ГУ ДПС в Одеській області на підставі Наказу № 2057 від 27.05.2020 проведено фактичну перевірку ДП «ДГ імені МЛ. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрних наук України» (), з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, порядком здійснення готівкових розрахунків, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, на підставі п.п.191.1.14 п.1911 ст. 191, ст. 20, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Відповідно до умов та порядку допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, передбачених ст. 81 ПК України та п. 1.3 Оформлення направлення на проведення перевірки розділу І Організація та проведення перевірок платників податків Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС №22 від 31.07.2014 (у редакції наказу ДФС №398 від 23.03.2018), посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області пред`явлені направлення на перевірку (№ № 996, 997 від 03.06.2020) та вручено копію наказу №2057 від 27.05.2020 в.о. головному бухгалтеру, про що наявний підпис у вказаних направленнях.

В ході проведення перевірки, встановлено порушення:

- ст. 15 Закону України від 18.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (сигарет)» (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 481/95)- передбачена відповідальність згідно зі ст. 17 Закону № 481/95;

- п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, відповідальність за вказане порушення передбачено згідно з п. 1281.2 ст. 128 ПК України.

За наслідками проведеної перевірки складено Акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального 19.06.2020 № 1198/15-32-32-01/00484015.

На підставі зазначеного акту перевірки та заперечень Головним управлінням ДПС в Одеській області 20.07.2020 року прийняті податкові повідомлення-рішення:

№ щодо застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у розмірі 500 000 грн.;

№ - 1000 000 грн.

Крім того, судом встановлено, що підприємством отримано ліцензію від 30.01.2020 №2000073 на право зберігання пального для потреб власного споживання, загальною місткістю резервуарів 350 куб.м., адреса розташування яких, згідно з ліцензією: Одеська область, Арцизький район, с. Прямобалка, вул. Свободи, 15.

В ході перевірки, надані копії грудуювальних таблиць, які містять відомості щодо об`єму кожного резервуару, який використовується, загальна місткість таких резервуарів складає 275 941 л.

Рішенням Виконавчого комітету Прямобалківської сільської ради Арцизького району Одеської області від 23.07.2020 року «Про присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна складу пально-мастильних матеріалів державного підприємства «Дослідне господарство імені М. І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України», розташованому по вулиці Молодіжна в селі Прямобалка Арцизького району Одеської області» присвоєно поштову адресу об`єкту нерухомого майна складу пально - мастильних матеріалів державного підприємства «Дослідне господарство імені М. І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України», розташованому на земельній ділянці площею 0.5307га, адресу: Одеська область, Арцизький район, село Прямобалка, вулиця Молодіжна, 27.

Розпорядженням № 184-р від 18.09.2020 р. анульовано дію ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним зберігання пального та зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) суб`єктами господарювання, зокрема, від 30.01.2020 № 2000073.

18.09.2020 року видана ліцензія № 2001643 (адреса місця зберігання: Одеська область, Арцизький район, село Прямобалка, вулиця Молодіжна, 27, загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального (літри) 86090).

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 …Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи., яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Підставами юридичного спору в даній справі стало прийняття наказу № 2057 Про проведення фактичної перевірки державного підприємства Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України від 27.05.2020 р. та ППР № , № від 20 липня 2020 року.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР у редакції, чинній станом на час виникнення спірних у цій справі правовідносин (далі - Закон № 481/95-ВР).

Функції контролюючих органів визначені статтею 19-1 ПК України, згідно із підпунктами 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.19, 19-1.1.20 пункту 19-1.1 якої контролюючі органи виконують такі функції, зокрема: здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.п. 20.1.10 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

У пункті 61.1. статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до статей 75, 80 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків, зокрема, фактичні перевірки, в порядку, встановленому цим Кодексом

Відповідно до пп.75.1.3 п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок та підстави проведення фактичної перевірки передбачені ст. 80 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що останній видано саме на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, з метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків законодавства у сфері обігу підакцизних товарів.

Пунктом 81.1 ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, копію Наказу № 2057 від 27.05.2020 року вручено під підпис в.о. головного бухгалтера Геврек Л.Д., що підтверджується направленнями на проведення перевірки.

Отже, фактична перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу, який повинен відповідати вимогам пункту 81.1 статті 81 ПК України, та за наявності підстав для її проведення, а право на проведення такої перевірки надається за умови пред`явлення копії наказу про проведення фактичної перевірки та направлення на проведення такої перевірки.

Дослідивши спірний наказ Головного управління ДПС в Одеській області № 2057 від 27 травня 2020 року про проведення фактичної перевірки ДП «ДГ імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрних наук України», встановлено, що останній містить визначені пунктом 81.1 статті 81 ПК України: дату видачі; найменування контролюючого органу; найменування та реквізити суб`єкта; адреса об`єкта; мета перевірки (перевірка з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів); підстави для проведення перевірки (підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України); дата початку перевірки; тривалість перевірки, що відповідає вимогам пункту 81.1 статті 81 ПК України.

Щодо твердження позивача про можливість анонімного або іншим способом прихованого отримання інформації без зазначення конкретних осіб та/або органів, які надали такі дані.

Щодо наявності у п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України «… у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації..»

Статтею 61 ПК України визначено порядок податкового контролю та повноваження органів державної влади щодо його здійснення.

Згідно з п. 61.2 ст. 61 ПК України, податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 62.1 ст. 62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статі 39 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.171 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, передбачений термін податкова інформація для цілей оподаткування розуміється у значенні, визначеному Законом України «Про інформацію».

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про інформацію» податкова інформація - це сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Згідно з частиною другою цієї ж статті зазначеного Закону правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Отже, порядок збирання та використання податкової інформації регулюється Податковим кодексом України, а в частині, яка ним не врегульована - іншими законодавчими актами.

Як передбачено пунктом 74.2 статті 74 Податкового кодексу України, зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Відповідно до пункту 74.1 статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби.

Отже, підпункт вказаної норми передбачає як підставу проведення фактичної перевірки, здійснення функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" покладені на відповідача.

Таким чином, призначення перевірки є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень.

Згідно Переліку документів, які подаються для отримання ліцензії на зберігання пального, оптову та роздрібну торгівлю пальним (Закон України від 19.12.2005 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв тютюнових виробів» (з 01.07.2019).

Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

Роздрібна торгівля пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, яка подається:

для оптової торгівлі - на адресу ДФС України (04655, м. Київ, Львівська площа, 8);

для роздрібної торгівлі пальним та зберігання пального - на адресу Головних управлінь ДФС в областях та м. Києві за місцем торгівлі та за місцем розташування місць зберігання; (у заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального. У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.), до якої додаються (завірені заявником копії):

1. документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію;

Законом встановлена річна плата за ліцензії на право оптової торгівлі пальним у розмірі:

- за наявності у ліцензіата місць оптової торгівлі пальним, - 5000 гривень за кожне таке місце;

- за відсутності у ліцензіата місць оптової торгівлі пальним, - 10000 гривень.

Законом встановлена річна плата за ліцензії на право зберігання пального у розмірі 780 гривень.

Законом встановлена річна плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним у розмірі 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

2. документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, цільове призначення якої відповідає заявленій діяльності;

3. акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

4. дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки та початок експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Окремо слід зазначити, що Державне підприємство Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України подало заяву із встановленим пакетом документів для отримання Ліцензії №2000073 від 30.01.2020 р. і вказану інформацію було внесено до Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.

Саме підприємством було зазначено загальну місткість резервуарів 350 куб.м.

Разом з цим суд не може залишити поза увагою факт, що зазначення в наказі додаткових відомостей, як фактичних обставин, що стали підставою для призначення перевірки положеннями діючого законодавства не передбачено, в даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотримання норм законодавства у відповідній сфері правовідносин. (постанова Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 810/1394/16).

Крім того, слід також звернути увагу на конструкцію п.п.80.205 п.80.2 ст.80 ПК України, який містить у собі вираз «…у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації…».

Звернемося до граматики: диз`юнкція (лат. disjunctio - розділення) (операція OR) - двомісна логічна операція, що має значення «істина», якщо хоча б один з операндів має значення «істина». Операція відображає вживання сполучника «або» в логічних висловлюваннях. Диз`юнкція є бінарною операцією, тобто, має два операнда. Запис може бути префіксним - знак операції стоїть перед операндами, інфіксним - знак операції стоїть між операндами або постфіксним - знак операції стоїть після операндів.

Іншими словами, строга диз`юнкція це складне судження, що приймає логічне значення істини тоді і тільки тоді, коли істинно тільки одне з вхідних в нього суджень.

Отже, застосування у п. п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України сполучника «або»:

«…у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками…» є логічним розділенням складного судження на дві «істини».

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.04.2019 року по справі №815/1554/17.

Щодо визначення у вказаній нормі також.

Також це сполучник, який відноситься до сурядних єднальних сполучників. Сполучник це службова незмінна частина мови, яка служить для з`єднання однорідних членів речення та частин складного речення.

Отже, «також» у вказаній нормі п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України є сполучником для з`єднання однорідних членів речення.

Крім цього, судом досліджено доповідну записку заступника начальника управління начальника відділу адміністрування акцизного податку управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДПС в Одеській області Андрія Димитрова від 19.05.2020 року №243/11/15-32-32-01 «щодо проведення фактичної перевірки Державного підприємства Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України.

З тексту доповідної записки вбачається:

«Фахівцями управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів проведено аналіз бази даних «Єдине вікно подання електронної звітності» підсистеми «Архів електронної звітності» меню «ЄРПН» за період з 01.01.2020 року по 18.05.2020 року. В результаті чого встановлено, що підприємством ДП "ДГ імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрних наук України" () було придбано: дизельне паливо (Код УКТ ЗЕД 2710 19 43 00) в кількості (об`єм, обсяг) 15,61 т., бензин в асортименті в кількості (об`єм, обсяг) 3678 л. При цьому, підприємством отримано ліцензію на право зберігання пального, але згідно даних ITC «Податковий Блок» на балансі підприємства відсутні транспортні засоби та інші механізми, що свідчить про виникнення ризиків порушень норм діючого законодавства…

Інформація з інформаційних систем (баз даних) контролюючого органу: підприємством була подана до ГУ ДПС в Одеській області заява, для отримання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного спочивання чи промислової переробки) за адресою: Одеська область, Арцизький район, с. Прямобалка, вул. Свободи, буд. 15. Згідно цієї заяви, загальна місткість (об`єм) ємностей для зберігання пального, які розташовані за цією адресою те належать підприємству на праві власності чи користування складає 350 м.куб.

Водночас, у разі недотримання одного з критеріїв, визначених п.п.14.1.6 п. 14 ст. 14 ГЖУ (в даному випадку недотриманий критерій/межа в 200 м.куб.), у підприємства виникає обов`язок щодо реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Але. підприємством, станом на 19.05.2020 року, не був зареєстрований в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового акцизний склад за адресою: Одеська область, Арцизький район, с. Прямобалка, вул. Свободи, буд. 15, що є порушенням п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230 ГЖУ.

Фактична перевірка у 2019-2020 роках не проводилась.

ПРОПОЗИЦІЇ: З метою здійснення контролю за обігом підакцизних товарів та недопущення зберігання пального без наявності ліцензії, керуючись п.2.2 положення про управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДПС в Одеській області «щодо організації проведення фактичних перевірок платників податків», п.п.1.2.2 п.1.2 розділу І «Методичних рекомендацій...» затверджених наказом ДФС України від 31.07.2014 року №22 «прийняття рішення про проведення перевірки платника податків», на підставі п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 (...здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального) просимо Вашого дозволу на проведення фактичної перевірки ДП "ДГ імені МЛ. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрних наук України" () (п.75.1.3 ст.75 ГЖУ) за адресою: Одеська область, Арцизький район, село Прямобалка, вулиця Свободи, будинок 15».

Встановлене свідчить про наявність інформації про порушення вимог законодавства та підстав для реалізації завдань та функцій покладених на контролюючий орган.

З огляду на встановлене суд дійшов висновку про правомірність спірного наказу.

Щодо податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 20 липня 2020 року, яким у відношенні Державного підприємства Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України застосовано штраф у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Відповідно до статті 17 Закону України № 481 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, окрім іншого, у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії- 500 000 гривень.

Норма вищевказаної статті, на підставі якої Позивача було притягнуто до відповідальності, передбачає накладення штрафу на суб`єкта господарювання саме за зберігання пального без ліцензії.

Відповідно до Академічного тлумачного словника української мови, відсутність це неіснування кого-, чого-небудь.

В той же час, у позивача на момент перевірки була наявна ліцензія на право зберігання пального №2000073 від 30 січня 2020 року, отримана у встановленому законом порядку та у період дії відстрочки по фінансовим санкціям за зберігання пального без ліцензії (до 31 березня 2020 року - стаття 18 Закону № 481).

Відтак, позивача не може бути притягнуто до відповідальності на підставі статті 17 закону № 481, так як відносини, що виникли між сторонами, не відповідають змісту правової норми.

Отже, податкове повідомлення рішення № від 20 липня 2020 року не відповідає приписам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення рішення Головною управління ДПС в Одеській області № від 20 липня 2020 року, яким у відношенні Державного підприємства Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України застосовано штраф у розмірі 1 000 000 (мільйон) гривень.

Приписами ст. 230 ПК України, встановлено:

230.1. Акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

230.1.1. Акцизні склади, на території яких виробляється спирт етиловий, повинні бути обладнані на кожному місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованому на акцизному складі, витратомірами-лічильниками спирту етилового, що призначені для безперервного вимірювання, запам`ятовування, фіксування та відображення в електронному вигляді даних про обсяг отримання або відпуску спирту етилового в декалітрах 100-відсоткового спирту, приведених до температури 20° С, та обсяг вмісту денатуруючих добавок (далі - витратомір-лічильник спирту етилового), зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах витратоміри-лічильники спирту етилового у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового;

б) усі акцизні склади - у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

За встановленим порушенням податковим органом застосовані штрафні санкції визначені приписами п. 1281.2 ст. 128 ПК України.

Відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень. (п. 1281.2.)

Суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування вказаних санкцій, оскільки ДП Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, отримавши ліцензію на право зберігання пального №2000073 від 30.01.2020 року із зазначенням загальної місткості резервуарів 350 куб.м. (перевищує 200 кубічних метрів) зобов`язано було зареєструвати акцизний склад.

Однак, такої реєстрації не здійснено, що підтверджено і самим представником позивача під час розгляду справи.

Однією з ключових новацій Закону України від 23.11.2018 р. № 2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» є розширення державного контролю за обігом підакцизних товарів спирту етилового та пального, в тому числі: встановлення визначення поняття «акцизний склад», ідентифікація, хто є розпорядником акцизного складу, встановлення вимог до держаної реєстрації акцизного складу, чималої відповідальності за відсутність такої реєстрації та розширення переліку господарських операцій із підакцизним товаром, які потребують реєстрації акцизної накладної та встановлення відповідальності за нездійснення такої реєстрації.

З 01.07.2019 р. набрали чинності зміни щодо акцизного податку з реалізації пального, за якими платники податку зобов`язані зареєструвати в Системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (далі СЕАРП та СЕ) всі свої акцизні склади.

Критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

З положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не підтвердженого документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не означає реального існування такої обставини.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

У рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 12, 134, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративного позов Державного підприємства Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказу, податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 20 липня 2020 року, яким у відношенні Державного підприємства Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України застосовано штраф у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Державне підприємство Дослідне господарство імені М.І. Кутузова Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України - адреса: 68440, Одеська область, Арцизький район, село Прямобалка, вул. Свободи, буд. 15, , телефон: (0

Головне управління ДПС в Одеській області - адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5, телефон: , , е-mail:

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.