Справа № 640/19437/19
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Оксененко О.М.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом підприємства з іноземними інвестиціями "Гленкор Агрікалчер Україна" до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємство з іноземними інвестиціями "Гленкор Агрікалчер Україна" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.07.2019 р. № (форма "В4") та № (форма "В1"), прийнятих Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просять скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Офісом великих платників податків ДФС проведена документальна позапланова виїзна перевірка Підприємства з іноземними інвестиціями "Гленкор Агрікалчер Україна" по декларації за березень 2019 року (реєстраційний номер № від 17.04.2019) з урахуванням уточнюючих розрахунків з метою перевірки відповідності формування від`ємного значення з ПДВ, яке становить більше 100 тис. грн.

За результатами перевірки складено акт від 20.06.2019 №1847/28-10-41-01/23393195, яким встановлено порушення позивачем пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 1 113 488,00 грн., та зменшено суму, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за березень 2019 року на суму 1 049 405,00 грн.

19.07.2019 р. на підставі зазначеного акту перевірки прийняті податкові повідомлення - рішення №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2019 року у розмірі 1 049 405,00 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на загальну суму 524 702,50 грн., та №, яким визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 1 113 488,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження рішенням Державної фіскальної служби України від 30.09.2019р. №3789/6/99-00-08-05-02 податкові повідомлення - рішення від 19.07.2019 №, № залишені без змін, а скарга позивача без задоволення.

Позивач не погоджуючись з податковими повідомленнями - рішеннями від 19.07.2019р. №, № звернувся з відповідним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що реальність та товарність господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ "АГРО ФІРМА "ХАРВЕСТ", ТОВ "ПРИВАТМАШСТРОЙ" та ТОВ "УКРСЕРВІС ЦЕНТР" в ході судового розгляду справи судом було встановлено, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що у позивача було право на формування показників податкової звітності за рахунок фінансово - господарських правовідносин з вказаними контрагентами.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 198.6 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, ''передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Статтею 203 Податкового кодексу визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 200.3 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем та ТОВ "АГРО ФІРМА "ХАРВЕСТ" було укладені договори поставки від 06.02.2019 р. №ОР-16789, від 19.02.2019 р. №ОР-16973, від 21.02.2019 р. №ОР-17017, від 01.03.2019 р. №ОР-17070, від 01.03.2019 р. №ОР-17072, від 06.03.2019 р. №ОР-17124, від 11.03.2019 р. №ОР-17161, від 14.03.2019 р. №ОР-17194.

На підтвердження факту отримання товару від ТОВ "АГРО ФІРМА "ХАРВЕСТ" за вказаними договорами позивачем надано суду копії зведених реєстрів прийняття товару, видаткових накладних, рахунків - фактур, товарно - транспортних накладних, реєстрів накладних на прийняте зерно з визначенням якості кожної окремої партії, а на підтвердження здійснення оплати - копії платіжних доручень.

Також позивачем на підтвердження наявності в ТОВ "АГРО ФІРМА "ХАРВЕСТ" можливості здійснення поставки товару (кукурудзи 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року; ячменю 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року) надано суду копії документів (договорів поставки, видаткових накладних, податкових накладних, звітів за формою 4-сг про посівні площі сільськогосподарських культур) щодо правовідносин ТОВ "АГРО ФІРМА "ХАРВЕСТ" з контрагентами - постачальниками (сільськогосподарськими виробниками) ТОВ "ВІДРОДЖЕННЯ-СВ", ТОВ "Вітчизна- Агро", ТОВ "Агрофірма Копенкувате", ФГ "Рось-Плюс", ФГ "Новацький", ФГ "ОЛДЕН К", ФГ "Котляр", СФГ "Новицький", ТОВ "АТ "СТЕП", СФГ "Україна" за рахунок товару отриманого від яких і було забезпечено виконання зобов`язань за договорами укладеними з позивачем.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що між позивачем та ТОВ "ПРИВАТМАШСТРОЙ" укладено договори поставки від 28.03.2019 №ОР-17295, від 04.02.2019р. №ОР-16733, від 06.02.2019р. №ОР-16790, від 20.02.2019р. №ОР-16999, від 21.02.2019р. №ОР-17013, предметом яких є здійснення поставки товару: кукурудзи 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року. На підтвердження факту отримання товару від ТОВ "ПРИВАТМАШСТРОЙ" за вказаними договорами позивачем надано суду копії зведених реєстрів прийняття товару, видаткових накладних, рахунків - фактур, товарно - транспортних накладних, реєстрів накладних на прийняте зерно з визначенням якості кожної окремої партії, а на підтвердження здійснення оплати - копії платіжних доручень.

Крім того, позивачем на підтвердження наявності у ТОВ "ПРИВАТМАШСТРОЙ" можливості здійснення поставки товару - кукурудзи 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року надано суду копії документів (договорів поставки, видаткових накладних, податкових накладних, звітів за формою 4-сг про посівні площі сільськогосподарських культур) щодо правовідносин ТОВ "ПРИВАТМАШСТРОЙ" з контрагентами - постачальниками (сільськогосподарськими виробниками) ТОВ "Вітчизна-Агро", ФГ "Івка", ТОВ "Агропром", СФГ "Фортуна", ФГ "Рось-Плюс", ФГ "Новацький", СФГ "Кудинський", ФГ "Агат Поділля", СФК "Колос", ФГ "КРИВОШЛИК", за рахунок товару отриманого від яких і було забезпечено виконання зобов`язань за договорами укладеними з позивачем.

На підтвердження факту використання товару (кукурудзи 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року; ячменю 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року) отриманого від ТОВ "АГРО ФІРМА "ХАРВЕСТ" та ТОВ "ПРИВАТМАШСТРОЙ" у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку позивачем надано суду копії: договору №TRS-0207/18 на надання послуг з перевалки, накопичення та експедирування вантажів зернових, зернобобових, і олійних культур від 01.07.2018, укладеного з ТОВ "ІЗТ" зі складеними до нього актами надання послуг, рахунками на оплату; складських квитанційна зерно; договору на надання митно - брокерських послуг №001/19 від 01.07.2018; документів що підтверджують навантаження товару на морські судна AFROESSA, RUEN, MAHA AARTI, HONORINE, EIDER S, BESKIDY, INDIAN BULKER, NORD FORTUNE, SAKIZAYA INTEGRITY, а саме, форвардних договорів, електронних вантажно-митних декларацій, доручень на вантаж, карток аналізу зерна, протоколів сертифікаційних випробувань зерна, протоколів лабораторних випробувань продовольчої сировини, фітосанітарних сертифікатів, фумігаційних сертифікатів, сертифікатів походження товару (certificate of origin); сертифікати переміщення товарів (movement certificate); актів обліку часу стоянки (Standard Statement of Facts), Коносаменти (Bill of Lading); сертифікатів, виданих сюрвеєром на замовлення Glencore Agriculture B.V.

Також встановлено. що позивач мав фінансово - господарські правовідносини з ТОВ "УКРСЕРВІС ЦЕНТР" за договором поставки від 26.11.2018р №МР-04655 предметом якого є здійснення поставки соняшника українського походження врожаю 2018 року.

На підтвердження факту отримання товару від ТОВ "УКРСЕРВІС ЦЕНТР" за вказаними договорами позивачем надано суду копії видаткових накладних, рахунків - фактур, товарно - транспортних накладних, а на підтвердження здійснення оплати - копії платіжних доручень.

На підтвердження факту використанні товару - соняшника українського походження врожаю 2018 отриманого від ТОВ "УКРСЕРВІС ЦЕНТР" у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку позивачем надано суду копії: договору №274 К від 04.09.2018 укладеного з ПрАТ "КОЛОС." на переробку соняшнику на давальницьких умовах зі складеними до нього узагальненими зведеними актами здачі-приймання виконаних послуг; договору №АП-15/18 на перевезення вантажів з ТОВ "БЄЛ-ТРАНС" зі складеними до нього актами здачі - прийняття робіт (надання послуг), рахунками на оплату та ТТН; форвардного контракту №РР572156 від 06.10.2018р. з Glencore Agriculture B.V.; вантажно-митних декларацій; договору №01-19/С від 01.09.2018 про надання послуг укладеного з ТОВ "ЕВЕРІ" зі складеними до нього актами здачі - прийняття робіт (надання послуг), рахунками на оплату; договору №01/09/2018 на виконання послуг з декларування та митного оформлення предметів, що переміщуються через митний кордон України, із ТОВ "Юнікорн Мерітайм" зі складеними до нього актами здачі - прийняття робіт (надання послуг), рахунками на оплату.

У протилежне відповідач посилається на обставини не підтвердження реальності здійснених господарських операцій з товариствами-контрагентами, проте достатніх та переконливих доказів зазначеному не надано як суду першої, так і апеляційної інстанцій. Зокрема, відповідачем не підтверджено, що контрагенти позивача не відобразили у своїй податковій звітності операції з позивачем, не спростовано доводів позивача та доказів, наданих до матеріалів справи на підтвердження реальності господарських операцій між ним та контрагентами.

Окрім іншого відповідач посилається на обставини, встановлені в рамках кримінального провадження №0001014 від 07 травня 2019 року, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 cт. 27, ч. 3 cт. 212, ч. 2 cт. 364 Кримінального кодексу України за фактами сприяння невстановлених осіб по схемному формуванню податкового кредиту з ПДВ, що призводить до фактичного ненадходження коштів до бюджету в особливо великих розмірах, фігурантом якого є ТОВ «Агро Фірма «Харвест».

У цьому зв`язку колегія суддів зазначає, що частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту є Кримінальний процесуальний кодекс України.

У частині першій статті 23 Кримінального процесуального кодексу України закріплено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Частина друга цієї ж статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 95 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, протоколи допиту, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві. Докази на підтвердження факту винесення вироків чи постанов про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності в кримінальних справах за результатами кримінального провадження №0001014 від 07.05.2019 в матеріалах справи відсутні та відповідачем про наявність відповідних фактів зазначено не було. Обставини порушення кримінальної справи, фігурантом за якою є контрагент позивача, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та ТОВ «Агро Фірма «Харвест».

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.11.2018 у справі №822/551/18 (адміністративне провадження №К/9901/61751/18).

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Норми податкового законодавства не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача), зокрема й щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.08.2018 у справі 820/4428/17 (адміністративне провадження №К/9901/51373/18).

Посилання відповідача на те, що по ланцюгу походження товару з номенклатурою "ячмінь", "кукурудза" та "насіння соняшника" на адресу контрагентів позивача за період, що перевірявся відсутні виробники сільськогосподарської продукції, а в другій ланці спостерігається придбання товару відмінного від поставленого, що унеможливлює дослідження джерела походження товару, який у періоді, що підлягав перевірці був реалізований зазначеному контрагенту-постачальнику та на факт того, що ТОВ "АГРО ФІРМА "ХАРВЕСТ" ТОВ "ПРИВАТМАШСТРОЙ", ТОВ "УКРСЕРВІС ЦЕНТР" формує власний податковий кредит за рахунок операцій з підприємствами з ознаками фіктивності, серед яких ТОВ "Ерден", ТОВ "ГРАНО - ТРЕЙД", ТОВ "ІНФІНІТІ ПРЕМІУМ" спростовуються документами наданими позивачем на підтвердження наявності в контрагентів ТОВ "АГРО ФІРМА "ХАРВЕСТ", ТОВ "ПРИВАТМАШСТРОЙ" можливості поставити товар (кукурудзи 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року; ячменю 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року) та ТОВ "УКРСЕРВІС ЦЕНТР" - можливості поставити соняшник українського походження врожаю 2018 року, щодо правовідносин з сільськогосподарськими виробниками.

Інших доказів та обґрунтувань, крім зазначених, на підтвердження відсутності у позивача прав на формування податкового кредиту за фінансово - господарськими відносинами з контрагентами ТОВ "АГРО ФІРМА "ХАРВЕСТ", ТОВ "ПРИВАТМАШСТРОЙ" та ТОВ "УКРСЕРВІС ЦЕНТР" відповідачем суду не надано, як і не зазначено про причини неможливості їх надання.

Водночас, частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Додатково колегія суддів зазначає, що надані позивачем до матеріалів справи документальні докази (договори поставки, видаткові накладні, рахунки на оплату, платіжні доручення про сплату вартості товару та т.і.) складені безпосередньо позивачем та його контрагентами, між якими узгоджено істотні умови поставки. Доводи апеляційної скарги фактично дублюють положення, викладені в Акті перевірки від 19 липня 2019 року, а також у відзиві на позовну заяву.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що господарські операції між позивачем та контрагентами ТОВ "АГРО ФІРМА "ХАРВЕСТ", ТОВ "ПРИВАТМАШСТРОЙ" та ТОВ "УКРСЕРВІС ЦЕНТР" мають реальний товарний характер, натомість відповідачем зроблено передчасні висновки стосовно безтоварності операцій позивача з його контрагентами.

За встановлених обставин, колегія суддів не вбачає процесуальних порушень з боку суду першої інстанції, на які посилається відповідач, а саме на неповне з`ясування обставин справи та не дослідження важливих для справи доказів.

Отже, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок не виконано, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність своїх дій та рішень в межах спірних правовідносин.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Оксененко О.М.

Повний текст постанови виготовлено 28.12.2020.