Справа № 380/9285/20
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року справа №380/9285/20

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Ізьо М.І.

за участю:

представника позивача - Харченюка І.С.

представника відповідача - Гаврилюка Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.12.2019 № , № та № .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем було безпідставно застосовано до нього штрафні санкції, у зв`язку із затримкою в сплаті узгодженого грошового зобов`язання. Вказує, що камеральна перевірка була проведена поза 30 денним строком, який визначений чинними нормами Податкового кодексу України. В оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях призначенням платежу безпідставно визначено сплату грошових зобов`язань за актом перевірки, хоча акт сам по собі не може породжувати такого наслідку. ТОВ «Агролайф корми» стверджує, що оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями було повторно (двічі) притягнуто до відповідальності за те ж порушення, оскільки, податковим повідомленням-рішенням від 27.05.2020 №004737204 уже було застосовано до позивача штрафну санкцію (за порушення в період з 01.07.2019 по 25.10.2019). Стверджує, що відповідачем порушено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, що затверджений наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 №1204.

В ході розгляду справи Позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно з якими просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.12.2019 № та №.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що проведена камеральна перевірка була проведена відповідно до вимог податкового законодавства України. Зокрема, вона узгоджувалася також із вимогами щодо строків перевірки, які з огляду на її предмет (сплата грошових зобов`язань) складає 1095 календарних днів, а сама перевірка проводилася виключно на підставі інформації з баз даних ДПС України. Стверджує, що результати перевірки засвідчили факти прострочення позивачем сплати узгоджених грошових зобов`язань, що має своїм наслідком застосування до платника податків відповідальності у вигляді штрафу 10% або 20% від суми погашень, залежно від тривалості прострочення, у зв`язку з чим щодо позивача було прийнято спірні податкові повідомлення-рішення. Відповідач також вважає необґрунтованими доводи позивача в частині подвійного притягнення до відповідальності, оскільки податкові повідомлення-рішення, зазначені в акті камеральної перевірки та оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях як підстава виникнення грошових зобов`язань, стосуються інших правовідносин.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві, заяві про уточнення позовних вимог, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, наведених у відзиві, у задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні 22 грудня 2020 року судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду .

Заслухавши доводи представників позивача та відповідача, з`ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень та дослідивши докази, що подані сторонами суд встановив такі правовідносини та відповідне їм правове регулювання.

Головним управлінням ДПС у Львівській області було проведено камеральну перевірку ТОВ «Агролайф корми» з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, за наслідком якої складено акт від 01 листопада 2019 року № 3648/52.04/36874925.

В Акті зафіксовано прострочення сплати платником податків грошових зобов`язань, відтак, викладено висновок про несвоєчасну сплату ТОВ «Агролайф корми» узгодженої суми податкового зобов`язання, в зв`язку з несвоєчасним поданням платіжного доручення до установи банку, чим порушено п.п.57.1, 57.3 ст.57 Податкового кодексу України, за що п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України передбачено відповідальність.

Суд встановив, що на підставі акта від 01 листопада 2019 року №3648/52.04/36874925 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.12.2019 року: №, яким зобов`язано позивача сплатити штраф за ставкою штрафу 10% на суму 11 871,13 грн за затримку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 118 711,3 грн менше ніж на 30 календарних днів та №, яким зобов`язано позивача сплатити штраф за ставкою штрафу 20% на суму 135 657,74 грн за затримку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 678288,7 грн більше ніж на 30 календарних днів.

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ «Агролайф корми» звернулося з позовом до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Спірні правовідносини врегульовано Податковим кодексом України.

Згідно з пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 54.1. статті 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1. статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 126.1. ст.126 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПКУ контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп. 75.1.1 п. 75 ст. 75 ПКУ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Законом України № 1797-VIII від 21.12.2016 підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України доповнено абзацом другим, відповідно до якого предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Отже на час проведення відповідачем (1.11.2019) камеральної перевірки ПК України чітко визначено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Порядок проведення камеральної перевірки встановлений ст.76 ПК України.

Законом України № 1797-VIII від 21.12.2016 р. статтю 76 ПК України доповнено пунктом 76.3, відповідно до якого камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Суд наголошує, що 1 листопада 2019 Головним управлінням ДПС у Львівській області було проведено камеральну перевірку ТОВ «Агролайф корми» з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість (тобто з інших питань).

Отже строки давності проведення перевірки з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість згідно з абзацом другим 76.3 статті 76 ПК України визначаються статтею 102 ПК України.

Відповідно до пункту 102.1. статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Суд встановив, що проведення відповідачем камеральної перевірки своєчасності сплати позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість відбувалося на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, що відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 є самостійним предметом камеральної перевірки, а не камеральної перевірки податкової декларації або уточнюючого розрахунку, яка може бути проведена лише протягом 30 календарних днів.

Суд зазначає, що з 01 січня 2017 року з моменту набрання чинності Законом №1797-VIII від 21 грудня 2016 року у податкового органу з`явились підстави для проведення камеральних перевірок платників податків щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, та з урахуванням положень статті 102 Податкового кодексу України, такою перевіркою може бути охоплено період в 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку сплати узгодженого податкового зобов`язання.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі №820/2244/17.

Камеральну перевірку проведено відповідачем 1.11.2019, тобто після набрання чинності Законом України №1797-VIII, а відтак податковий орган, провівши таку перевірку та встановивши порушення позивачем граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість із прийняттям оскаржуваних рішень, діяв в межах наданих повноважень та відповідно до приписів чинного законодавства.

Суд встановив, що позивач не сплатив податкові зобов`язання з податку на додану вартість та податку визначених Податковим кодексом України строків, прострочення становило до та більше 30 календарних днів, у зв`язку з чим до нього були застосовані штрафні санкції у розмірі 10% та 20% від погашеної суми податкового боргу, передбачені п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 113.1 статті 113 Податкового кодексу України, строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відтак, спрямування податковим органом сплаченого позивачем грошового зобов`язання є фактично сплатою простроченого грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Суд встановив, що до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень додано розрахунок штрафних санкцій, зі змісту якого вбачається, що у ньому зазначено документи, за якими рахувався податковий борг, дата його виникнення, дата зарахування грошових коштів в погашення податкового боргу, кількість днів прострочення сплати, розмір та сума штрафу.

Крім того, норма п.126.1 ст.126 ПК України є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого ПК України строку сплати узгодженого податкового зобов`язання.

Таким чином, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник саме після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Передбачена п.126.1 ст.126 ПК України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу.

Отже, спрямування податковим органом сплаченого позивачем грошового зобов`язання є фактично сплатою простроченого грошового зобов`язання.

Оскільки у позивача протягом практично усього спірного періоду в ІКП була наявною недоїмка, обліковувалися штрафні санкція та пеня, за рахунок поточних платежів у відповідності до вимог ст.87 ПК України погашалися несплачені податкові зобов`язання у порядку календарної черговості їх виникнення по документах, які відображені у розрахунках до оскаржуваних ППР.

Правопорушення, відповідальність за яке встановлена пунктом 126.1статті 126.1 ПК України полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов`язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов`язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом ДПА України від 18.07.05 року № 276, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.08.05 за № 843/11123 (далі в тексті - Інструкція №276), нарахуванню в особових рахунках платників підлягають податкові зобов`язання, штрафні санкції та пеня, самостійно визначені платником; податкові зобов`язання, штрафні санкції та пеня, нараховані органом державної податкової служби та узгоджені платником відповідно до чинного законодавства. Пунктом 4.3 Інструкції №276 встановлено, що нарахування платежів до бюджету в особових рахунках платників податків здійснюються відповідно до порядків адміністрування відповідних податків, розроблених на підставі чинного законодавства. Нарахування узгоджених податкових зобов`язань у картках особових рахунків платників здійснюється датою граничного терміну сплати зазначених зобов`язань.

Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що штрафні санкції застосовуються виходячи з даних інтегрованої картки платника податків про наявність недоїмки (податкового боргу). Крім того, відповідно до п.2 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 07.04.2016 № 422 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Підставою позовних вимог у даній справі позивачем зазначено порушення порядку винесення оскаржуваних рішень та порушення при проведенні перевірки, проте такі не знайшли свого підтвердження при розгляді справи судом.

Суд наголошує, що встановлені відповідачем порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість не заперечуються позивачем та підтверджуються долученими відповідачем доказами (обліковою карткою). В акті про результати перевірки та оскаржуваних рішеннях чітко визначений розрахунок штрафної санкції.

Щодо твердження Позивача про те, що питання щодо сплати грошового зобов`язання за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 19.06.2019 були предметом оскарження в судовому порядку у справі №380/6027/20 та нібито позивача двічі притягнуто до відповідальності за одне і те ж правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.14.1.152 п.14.1 ст.14 ПК України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Отже, на платника податків покладено обов`язок здійснити у встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов`язання. Не сплачене у встановлений законом строк грошове зобов`язання визначається сумою податкового боргу платника податків.

Згідно з пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відтак, спрямування податковим органом сплаченого позивачем грошового зобов`язання є фактично сплатою простроченого грошового зобов`язання.

Оскільки у позивача протягом практично усього спірного періоду в ІКП була наявною недоїмка, обліковувалися штрафні санкція та пеня, за рахунок поточних платежів у відповідності до вимог ст.87 ПК України погашалися несплачені податкові зобов`язання у порядку календарної черговості їх виникнення по документах, які відображені у розрахунках до оскаржуваних ППР.

Вказане твердження позивача спростовується також Актами камеральної перевірки від 01.11.2019 № 3648/52.04/36874925 та від 19.03.2020 №431/52.04/36874925 в розділах яких «Результати перевірки» вказано зовсім різні дати фактичного погашення податкового боргу та суми погашеного податкового боргу за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 19.06.2019.

Крім того, оскаржувані податкові повідомлення-рішення № та № були прийняті відповідачем 17.12.2019, а у справі №380/6027/20 податкові повідомлення-рішення № та № були прийняті відповідачем значно пізніше 27.05.2020.

Щодо інших тверджень та аргументів, які наведені позивачем як підставу вказаного позову не мають істотного значення для вирішення справи та за своїм змістом не є такими, що можуть свідчить про протиправність спірних рішень відповідача.

Встановлені відповідачем порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість не заперечуються позивачем та підтверджуються долученими відповідачем доказами (обліковою карткою)

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевірив дії та рішення відповідача чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що відповідні положення відповідачем дотримані, відтак позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір з сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми» (81151, Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Давидів, вул. Львівська, 2а, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.12.2020.

Суддя Р.М. Брильовський