Справа № 221/7661/20
Суддя: Овчиннікова О. С.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Овчиннікової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Сотченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волноваха в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 221/7661/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Бурлачука Павла Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Бурлачука П.В. про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 132-1 КУпАП.

Вимоги обґрунтовував тим, що 12.11.2020 року він керував транспортним засобом в складі тягача марки «MAN TGX 28.540», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом марки «TAD Clasic 30-3», д.н.з. НОМЕР_2 , на якому перевозив великогабаритний вантаж відповідно отриманого дозволу № 2020-27 НГ від 05.11.2020 на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що був затверджений начальником Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.

О 05 годині 06 хвилин на 347 км автодороги М-12 Вінницької області його зупинив відповідач, інспектор поліції Бурлачука П.В., та склав відносно нього постанову серії ЕАМ № 3418665, якою на нього накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.132-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за превезення великогабаритного вантажу без відповідного дозволу, що є порушенням п.22.5 Правил дорожнього руху України. Однак, він мав такий дозвіл та пред`явив його відповідачу, однак той, не дивлячись на його наявність, виніс постанову про притягнення до адмінвідповідальності. При цьому, того ж дня, о 04.25 год. на 379 км автодороги М12 інспектором поліції Кравчуком С.О. вже було складено стосовно нього про притягнення до адмінвідповідальності з тих самих підстав, що суперечить вимогам ст.61 Конституції України, яка наголошує, що ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Позивач вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не надано доказів скоєння ним правопорушення, на час зупинки відповідачем він мав дозвіл на перевезення великогабаритного вантажу, параметри якого не перевищують за шириною 3,75 м., за довжиною - до 22 м., заввишки- до 4,49 м, загальною вагою- до 40 т., що мають навантаження на найбільш навантажену вісь - до 11 т. і вантаж може виступати за задній габарит транспортного засобу не більше ніж на 3 м.

Відповідачем не було надано доказів скоєння ним правопорушення, оскільки окрім постанови про притягнення до адмінвідповідальності, інших доказів його вини відповідач не надав та про їх наявність у постанові не зазначив, тому позивач вважає, що постанова не відповідає вимогам законодавства та підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання не з`явився, у позові зазначив, що просить розглянути справу без його участі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, відзивів на позовну заяву не подали.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3418665, 12.11.2020 року о 05.06 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки TGX 28.540, д.н.з. НОМЕР_1 на 347 км автодороги М12 Вінницької області, перевозив без дозволу вантаж, габарити якого перевищували встановлені норми, чим порушив п.22.5 Правил Дорожнього руху України - Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобілями, дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.132-1 КУпАП. Вказаною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень. ( а.с.10)

З копії доданого до позовної заяви дозволу № 2020-27 НГ від 05.11.2020 р. встановлено, що відділом безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Національної поліції України видано дозвіл на участь у дорожньому русі автомобіля MAN TGX 28.540, д.н.з. НОМЕР_1 , причіп TAD Classic 30-3, НОМЕР_2 на період з 05.11.2020 р по 04.12.2020 р. на автодорозі М12, дозвіл затверджено т.в.о. начальника Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області. (а.с.12)

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку, у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, обов`язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідач, на якого законом покладено обов`язок доказування вини позивача, не надав доказів його вини та безпідставності позовних вимог; на обгрунтування позовних вимог позивач надав копію дозволу на участь в дорожному русі автомобіля MAN TGX 28.540, д.н.з. НОМЕР_1 , причіпу TAD Classic 30-3, НОМЕР_2 , яким він керував 12.11.2020 р на автошляху НОМЕР_3 під час зупинки його відповідачем, тому суд вважає, що, враховуючи принцип презумпції невинуватості особи у вчиненні правопорушення, закріплений Конституцією України, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню за відсутністю доказів скоєння правопорушення.

Стосовно позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню з таких підстав.

Частиною 1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст.139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тобто, з вимог статті 134 КАС України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19), при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує й Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Така ж правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19.

З копії договору № 5 від 16.11.2020 р. про надання правничої допомоги встановлено, що 16.11.2020 року між адвокатом Сидоренко А.С., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4966 від 23.10.2020 р та позивачем ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги у справі про адміністративне правопорушення щодо оскарження постанови ЕАМ № 3418665 від 12.11.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності. Пунктом 3 договору встановлена вартість послуг за договором - 1150 грн.

Пунктом 4 Договору встановлено, що адвокат приступає до роботи після отримання 100 % передоплати суми, зазначеної в п.3 Договору.

Згідно з п.5 Договору, після виконання зобов`язань за договором, адвокат направляє клієнту акт завершення робіт. Якщо клієнт протягом 5 календарних днів з дня передачі акта завершення робіт на розгляд не повернув адвокату підписаний акт або обгрунтовану відмову або зауваження до роботи, то роботи за договором вважаються прийнятими без зауважень.

Відповідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 16.11.2020 р., ОСОБА_2 прийнято від ОСОБА_3 1150 грн за договором № 5 про надання правової допомоги від 16.11.2020 р.

У постанові від 16.04.2020 р. у справі 727/4597/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що, відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджені постановою правління Національного Банку України № 148 від 29.12.2017 р., не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. Аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, тому він може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

З наданого позивачем рахунку-фактури від 16.11.2020 р., складеного адвокатом ОСОБА_2 , встановлено, що вартість робіт адвоката зі складання позовної заяви та надання консультації становить 1150 грн (з ПДВ), що відповідає умовам договору від 16.11.2020 р., укладеного між ним та позивачем.

Таким чином, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 1150 грн. є документально підтвердженими, співмірними зі складністю справи- наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому позовні вимоги про стягнення з Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України витрат на правничу допомогу в сумі 1150 грн підлягають задоволенню.

Також, на підставі ч.1. ст.139 КАС України підлягає стягненню з Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача сума судового збору в розмірі 420, 40 грн.

Керуючись ст.ст.8-10, 77, 139, 241-246, 250, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Бурлачука П.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Бурлачука Павла Валерійовича серії ЕАМ № 3418665 від 12.11.2020 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції України (р/р 2745, МФО 820172, ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) гривень 40 копійок, які складаються з витрат на правничу допомогу в сумі 1150 гривень та судового збору в сумі 420 гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду через Волноваський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С.Овчиннікова