Справа № 240/7472/20
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/7472/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Липа В.А.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

28 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Житомирській області про сплату боргу (недоїмки) від 13 березня 2020 року №Ф-3270-50; зобов`язати відповідача привести у відповідність інтегровану картку платника податків.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року позов задоволено частково; визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Житомирській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3270-50 від 13 березня 2020 року в сумі 1836,12 грн. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що позивачка має чинне свідоцтво адвоката, інформація про зупинення або припинення зайняття адвокатською діяльністю в Єдиному реєстрі адвокатів відсутня, тому позивачка у повній мірі проводить незалежну професійну діяльність та зобов`язана сплачувати єдиний внесок у встановленому законом розмірі. Крім того, відповідач стверджує, що особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність та одночасно є найманими працівниками, не звільняються від обов`язку щодо сплати єдиного соціального внеску та подання обов`язкової звітності.

Відзив позивачки на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Ради адвокатів Житомирської області від 01 серпня 2019 року №26/1 ОСОБА_1 надано право на заняття адвокатською діяльністю, про що 29 серпня 2019 року видано відповідне свідоцтво серія ЖТ №001100.

Відповідно до повідомлення ГУДФС у Житомирській області від 05.09.2019 ОСОБА_1 взято на облік як платника єдиного внеску.

Відповідно до наказу МКП "Бердичівводоканал" №95-п від 05.11.2019 ОСОБА_1 прийнято на роботу з 05.11.2019.

Відповідно витягу з інтегрованої картки платника податків за 2019 рік за позивачкою як особою, яка проводить незалежну професійну діяльність, станом на 31.01.2020 рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 1836,12 грн.

На підставі вищенаведеного відповідно до ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску" відповідачем сформовано вимогу №Ф-3270-50 від 13.03.2020 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 1836, 12 грн.

Вважаючи вимогу №Ф-3270-50 від 13.03.2020 протиправною, позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що платником єдиного внеску за позивачку є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок сплати ЄСВ роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Відмовляючи в задоволенні позову в іншій частині, суд першої інстанції виходив з того, що дані інтегрованої картки платника не несуть правових наслідків для позивача.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI).

Згідно з п.2 ч. ст.1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Таким чином, обов`язковою умовою для визначення фізичної особи платником єдиного внеску згідно з п.5 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI є наявність статусу особи, яка провадить незалежну професійну діяльність.

З матеріалів справи встановлено, відповідно до свідоцтва серії ЖТ №001100 на підставі рішення Ради адвокатів Житомирської області від 01 серпня 2019 року №26/1 ОСОБА_1 надано право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.18).

Відповідно до повідомлення ГУДФС у Житомирській області від 05.09.2019 №012 ОСОБА_1 взято на облік як платника єдиного внеску (а.с.19).

Отже, станом на момент прийняття оскаржуваної вимоги від 13 березня 2020 року №Ф-3270-50 позивачка мала статус особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, та перебувала на обліку як платник єдиного внеску.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність та одночасно є найманими працівниками, не звільняються від обов`язку щодо сплати єдиного соціального внеску, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

В той же час порядок адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, Законом №2464-VI не врегульовано.

При цьому необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою незалежної професійної діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Таким чином, саме дохід особи від незалежної професійної діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Отже, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як особи, які провадять незалежну професійну діяльність, проте фактично її не здійснюють та не отримують доходи, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, в постанові від 04 грудня 2019 року в справі №440/2149/19 Верховний Суд сформулював правовий висновок про те, що особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону №2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічні правила щодо необхідності сплати єдиного внеску стосуються і осіб, що перебувають на обліку як особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та одночасно перебувають у трудових відносинах, тому вказані вище правові висновки Верховного Суду підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до наказу МКП "Бердичівводоканал" №95-п від 05.11.2019 ОСОБА_1 з 05.11.2019 прийнято на роботу на посаду начальника юридичного відділу (а.с.20).

Згідно з довідкою про доходи від 02.03.2020 №18 у період з 05 листопада 2019 року по 02 березня 2020 року ОСОБА_1 отримувала заробітну плату в МКП "Бердичівводоканал", з якої роботодавцем сплачувався єдиний внесок (а.с.21).

В той же час відомості про дохід позивачки як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність (адвокатську діяльність), за період з 05.11.2019 по 02.03.2020 в матеріалах справи відсутні, а сума недоїмки зі сплати єдиного внеску розрахована відповідачем, виходячи з розміру мінімального страхового внеску (а.с.44).

Отже, відповідачем не доведено, що позивачка у спірний звітний період отримувала дохід від діяльності в якості адвоката, водночас, матеріалами підтверджується той факт, що платником єдиного внеску на користь ОСОБА_1 є її роботодавець.

Таким чином, у спірних правовідносинах встановлено, що мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем ОСОБА_1 , тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно сформував та направив позивачці вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3270-50 від 13.03.2020.

З урахуванням наведеного доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 грудня 2020 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.