Справа № 462/8007/20
Суддя: Румілова Н. М.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/8007/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року Залізничний районний суд м.Львова у складі головуючої судді Румілової Н.М., при секретарі Шиманській Я.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 15 грудня 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, в якому зазначив, що 05.12.2020, близько 09.00 год. він керував автомобілем «Кіа Sportage", реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким рухався по вул. Городоцькій в напрямку центру м. Львова, дотримуючись усіх правил дорожнього руху. У процесі руху він прийняв у крайню ліву смугу, котра передбачає поворот ліворуч і розворот. Переконавшись, що на зустрічній смузі відсутні автомобілі, він здійснив розворот і рухався по вул.Городоцькій у напрямку виїзду з міста. При цьому на проїзній частині дороги знаходився, і він його бачив, автомобіль патрульної поліції, після того як він здійснив розворот і продовжив рух у потрібному йому напрямку, у дзеркало заднього виду помітив автомобіль патрульної поліції, який рухався за ним з увімкнутим проблисковим маячком червоного кольору. Зрозумівши, що патрульні вимагають його зупинки, він зупинився в дозволеному місці, а саме на заправній станції «ОККО»., що знаходилася поряд по вулиці Городоцькій у напрямку його руху. До нього підійшов співробітник поліції, який відрекомендувався ОСОБА_2 і повідомив, що він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме всупереч вимогам ПДР України не виконав вимогу Д.Р. 1.3 «Горизонтальна розмітка», нібито він перетнув подвійну суцільну лінію. Він повідомив співробітнику поліції, що їхав згідно ПДР та нічого не порушував, здійснював розворот транспортного засобу у визначеному для цього місці, в межах правил та згідно п.34. ПДР, а саме розмітка 1.7 (переривчаста лінія з короткими штрихами і рівними їм проміжками). Однак його пояснень працівник поліції не хотів чути, підтвердив, що доказів інкримінованого, нібито порушення мною ПДР, у нього немає , але він напише рапорт буде вважати його, як доказ його правопорушення. У процесі спілкування працівник поліції вимагав в нього пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на що він відмовив йому та повідомив, що у нього немає підстав для перевірки документів, з підстав відсутності будь - яких порушень з його боку, а тим більше доказів такого порушення. Також він повідомив, що надасть документи зразу ж після пред`явлення ним доказу причин зупинки, проте таких пред`явлено не було. Не надаючи документів водія, він надав поліцейському паспорт громадянина України для встановлення особи, а поліцейський використавши це, нібито розпочав розгляд справи за ч. 1 ст.. 126 КУпАП, хоч не мав правових підстав вимагати в нього відповідних документів. Під час так званого розгляду справи ним було подане пояснення та усне клопотання про ознайомлення його з матеріалами справи, в тому числі з доказами правопорушення, і, як доказ , працівник поліції надав рапорт написаний ним же. У подальшому розгляд справи про адміністративне правопорушення проводився без його участі . Вважає, що його притягнуто до відповідальності за правопорушення, яких він не скоював, постанова винесена незаконно і підлягає до скасування, як неправомірна. Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ДП018 № 989511 від 05.12.2020 року по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП і закрити справу за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору стягнути з відповідача на його користь.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причина неявки суду невідома.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома , відзив на позовну заяву суду не надав.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, що згідно до постанови серія ДПО18 №989511 від 05.12.2020 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Кіа Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 05.12.2020 року о 09 год.07 хв. у м.Львів по вул. Городоцька 355Б здійснив поворот ліворуч, при цьому порушив дорожню горизонтальну суцільну лінію розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків та не пред`явив для перевірки посвідчення водія, чим порушив п.2.1а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення , передбачене ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Статтею ст.245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положення ст. 7 КАС України передбачає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За вимогами п. п.2.1а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 1ст.122КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

За ч.1 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Суд звертає уваги, що в оскаржуваній постанові , притягаючи до відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, відсутні відомості який пункт ПДР порушив водій, не визначено, яким чином відповідач дійшов висновку про порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Враховуючи зазначене та з урахуванням положень ст. 77 КАС України суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню у зв`язку з ненаданням доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, вимоги позивача ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДПО18 №989511 від 05.12.2020 року підлягають задоволенню, постанову слід скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений ним за подання позовної заяви до суду, за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області в розмірі 420 гривень 40 копійок. Керуючись ст.ст. 9, 134, 139, 241-246, 250, 255, 271, 286, 295, п.п. 15.5 розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії ДПО18 №989511 від 05.12.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції у Львівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 420 (чотирьохсот двадцяти) гривень 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя