Справа № 600/2683/20-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

30 грудня 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/2683/20-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Григораш В.О., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування наказів, стягнення утриманих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

08.12.2020 року до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Чернівецької обласної прокуратури (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Чернівецької області від 21.12.2019 року за №847-к в частині зменшення розміру премії на 50 відсотків та наказ від 27.04.2012 року за №213-к щодо зменшення розміру премії на 100 відсотків, із-за недоліків та прорахунків в роботі на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури області;

стягнути з прокуратури Чернівецької області на користь ОСОБА_1 частину невиплаченого заробітку в розмірі 50 відсотків неотриманої премії за грудень 2019 року та неотриманої премії в розмірі 100 відсотків за квітень 2020 року.

допустити негайне виконання рішення суду в цій частині щодо стягнення зазначених сум заробітку на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 09.12.2020 року даний адміністративний позов було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків - десять днів з моменту отримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Для усунення недоліків позовної заяви, позивачу необхідно було у встановлений строк: заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовною вимогою про визнання протиправними та скасування наказу прокурора Чернівецької області від 21.12.2019 року за №847-к в частині зменшення розміру премії на 50 відсотків та наказу від 27.04.2012 року за №213-к щодо зменшення розміру премії на 100 відсотків; копії наказів прокурора Чернівецької області від 27.04.2012 року за №213-к та від 21.12.2019 року за №847-к, або докази неможливості самостійно надати такі докази; документ про сплату судового збору у розмірі 1681,60 грн або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

24.12.2020 року від позивача на адресу суду надійшли документи у порядку усунення недоліків позовної заяви, зокрема надано докази сплати судового збору на суму 840,80грн та подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначив, що предметом оскарження у позовній заяві є накази прокурора Чернівецької області від 21.12.2019 року за №847-к в частині зменшення розміру премії на 50 відсотків та наказ від 27.04.2012 року за №213-к щодо зменшення розміру премії на 100 відсотків.

Однак, не погодившись із зменшенням розміру вказаних премій, 28.04.2020 року він звертався до керівництва Офісу Генерального прокурора та повторно 22.07.2020 року з приводу вирішення питання неодноразового незаконного застосування до нього прокурором області Положення про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 09.08.2017 року №234.

Через відділення зв`язку накладною кореспонденцією 08.09.2020 року позивач отримав відповідь за № 07-57816-20 від 28.08.2020 року в якій зазначено, що спірні питання щодо дотримання законодавства про працю, у тому числі щодо зменшення розміру премії, відмови у наданні відпустки, правомірності звільнення з посади тощо вирішується у судовому порядку, що позивачем і було зроблено з дотриманням вимог ч. 4 ст. 122 КАС України шляхом подання позову до суду.

15.10.2020 року позивачем зроблено запит в Офіс Генерального прокурора для повернення копій наданих до звернення документів в кількості 76 аркушів, однак відповіді не отримав.

З наведеного позивач вважає, що оскільки відповідь на його попередні звернення до керівництва Офісу Генерального прокурора він отримав 08.09.2020 року, то у відповідності до вимог ч. 4 ст. 122 КАС України звернувся до суду після розгляду скарги у передбачений законодавством 3-х місячний строк.

У відповідності до вимог ст. 17 КАС України про досудове врегулювання спору 30.11.2020 року позивачем через поштову скриньку прокуратури (в зв`язку з карантинними заходами) скеровано звернення керівнику обласної прокуратури з пропозицією вирішення зазначеного спору по суті та прийняття рішення про скасування зазначених незаконних наказів щодо зменшення йому розміру преміальних виплат як необґрунтованих з проведенням відповідних нарахувань і виплат незаконно утриманих коштів, або надати належно завірені копії відповідних документів для звернення до суду, однак на даний час відповіді не отримав, а 07.12.2020 року подано до суду позовну заяву. 24.12.2020 подано заяву про надання підтвердження про отримання звернення.

З урахуванням зазначеного позивач вважає, що є достатньо поважних причин для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Розглянувши пояснення позивача з приводу поважності причини пропуску ним строку на звернення до адміністративного суду, перевіривши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд робить наступні висновки.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Встановлення строків звернення до суду законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій щодо захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Інститут строків звернення до суду в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Строки звернення до адміністративного суду встановлені статтею 122 КАС України.

Відповідно до частин другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок перебігу строку звернення до суду визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Зі змісту адміністративного позову, який надійшов на адресу суду 08.12.2020 року, вбачається, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачем виникли у зв`язку із оскарженням наказів прокурора Чернівецької області від 21.12.2019 року за №847-к в частині зменшення розміру премії на 50 відсотків та від 27.04.2012 року за №213-к щодо зменшення розміру премії на 100 відсотків.

Таким чином, спірні правовідносини виникли з приводу проходження публічної служби, а отже до даних правовідносин встановлюється місячний строк звернення до адміністративного суду, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як слідує з позовної заяви та доданих до неї документів, позивач неодноразово звертався до Офісу Генерального Прокурора та Чернівецької обласної прокуратури (28.04.2020, 22.07.2020 року, 30.11.2020 року) щодо скасування оскаржуваних наказів.

Перевіряючи матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, що стали підставою для звернення до суду з даним позовом, позивач міг та повинен був дізнатися з наказів прокурора Чернівецької області від 27.04.2012 року за №213-к та від 21.12.2019 року за №847-к та відповідно мав право звернутись до суду з адміністративним позовом щодо захисту порушених під час проходження публічної служби його прав протягом одного місяця. Однак, всупереч ч. 5 ст. 122 КАС України, позивач звернувся до суду з даним позовом - 08.12.2020 року, тобто з пропуском місячного строку на звернення до адміністративного суду.

При цьому, суд вважає безпідставними та необґрунтованими посилання позивача, як на підставу поважності причин пропуску строку звернення до суду, на те, що він неодноразово звертався до керівництва Офісу Генерального прокурора з приводу вирішення питання неодноразового незаконного зменшення йому премій оскаржуваними наказами прокурора області, а відповідь на його звернення до керівництва Офісу Генерального прокурора він отримав 08.09.2020 року, оскільки до даних спірних правовідносин не застосовується обов`язковий порядок досудового врегулювання спору.

Крім того, як зазначалось вище, строк звернення до суду обчислюється не з часу коли особа для себе усвідомила про порушення її прав, свобод чи інтересів, а обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про їх порушення.

З матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів судом не встановлено, а позивачем в клопотанні про поновлення строку звернення до суду не вказано на наявність інших поважних причин пропуску місячного строку звернення до адміністративного суду, що дає підстави для висновку про неповажність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", є джерелом права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Чуйкіна проти України" ((Заява №28924/04) 13.01.2011 року ОСТАТОЧНЕ) вказано, що "стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", п. п. 28- 36, Series A N 18)".

Рішенням Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", яке 30.08.2013 року набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб" (див. рішення від 28.05.1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства").

У рішенні Конституційного Суду України у справі № 1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, від 13.12.2011 року (17-рп/2011) зазначено, що "вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання".

Відповідно до частин першої та другої ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи наведене та перевіривши повідомлені позивачем підстави поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання їх поважними та дійшов висновку про те, що дану позовну заяву подано з пропуском встановленого законом місячного строку звернення до адміністративного суду, а тому повертає її позивачу.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 09.12.2020 року якою адміністративний позов було залишено без руху, оскільки на для усунення недоліків позовної заяви, позивачу необхідно було у встановлений судом строк надати суду документ про сплату судового збору у розмірі 1681,60 грн (за дві позовні вимоги немайнового характеру) або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, однак 24.12.2020 року від позивача на адресу суду надійшли документи у порядку усунення недоліків позовної заяви, зокрема надано докази сплати судового збору лише на суму 840,80 грн. Отже позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 09.12.2020 року якою адміністративний позов було залишено без руху в частині надання доказів сплати судового збору на суму 840,80 грн, що є самостійною підставою для повернення позовної заяви у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

В свою чергу, згідно п. 1 ч. 4 ст 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суд роз`яснює, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення позовної заяви.

На підставі наведеного та керуючись статтями 122, 123, 169, 241, 243, 248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати позивачу.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя В.О. Григораш