Справа № 420/4086/20
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4086/20
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року по справі за адміністративним позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

14 травня 2020 року сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило суд визнати протиправним та скасувати прийняті Головним управлінням ДПС в Одеській області 09.04.2020 року податкові повідомлення-рішення: № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 987 044,41 грн, в т.ч. за основним платежем на суму 183 869,74 грн, штрафними санкціями - 785 651,66 грн та пені - 17 523,01 грн; № про збільшення сум грошового зобов`язання з військового збору на суму 59 533,17 грн, в т.ч. за основним зобов`язанням - 12 564,46 грн, штрафними санкціями - 45 904,08 грн та пені - 1 097,63 грн.

В обґрунтування позовних вимог СТОВ "Південьагропереробка" зазначило, що за результатом проведеної планової виїзної перевірки, податковим органом безпідставно встановлено порушення позивачем норм податкового законодавства в частині сплати податку на доходи фізичних осіб та відповідно військового збору, які, на думку контролюючого органу, виникли з підстав невірного визначення об`єкта оподаткування шляхом включення до валових витрат вартості паливно-мастильних матеріалів, що використані в позаробочий час, а також у зв`язку із несвоєчасним нарахуванням сум податку на доходи фізичних осіб при перерахунку орендної плати.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що документальною перевіркою подорожніх листів трактора, облікових листів вантажного автомобіля, актів списання пального та інших первинних документів встановлено списання паливо - мастильних матеріалів в 2017-2019 роках по працівникам, які пересувались на транспортних засобах у вихідні дні, відпустці, у період прогулів, загальною вартістю 837 630,34 грн.

Оскільки позивачем здійснювалось безпідставне списання паливо - мастильних матеріалів на транспортні засоби відносно водіїв, у яких були не робочі дні, виникло додаткове благо за рахунок коштів підприємства у розмірі вартості безпідставно використаного пального у сумі 837 630,34 грн. Враховуючи безпідставне списання паливо - мастильних матеріалів на транспортні засоби водіїв у неробочий це, це розцінюється як фінансування особистих потреб водіїв, як додаткове благо у вигляді безоплатно отриманих товарів, робіт, послуг за рахунок підприємства. В результаті вказаних порушень за перевіряємий період занижено базу оподаткування для податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 1 021 498,58 грн, що призвело до заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 183 869,74 грн.

Крім того, за перевіряємий період ПДФО та військовий збір утримувались з нарахованої оренденої плати за земельні ділянки сільгосппризначення, але до бюджету перераховувались з порушенням строків сплати (перерахування) податків та зборів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року адміністративний позов СТОВ "Південьагропереробка" задоволено. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 09.04.2020 року № та № в повному обсязі.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що судом першої інстанції не досліджено табель обліку використання робочого часу СТОВ "Південьагропереробка". В іншій частині зміст апеляційної скарги аналогічний змісту відзиву на позовну заяву.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Південьагропереробка» () є юридичною особою - суб`єктом підприємницької діяльності, зареєстрованим як платник податків ДПІ в Біляївському районі Одеської області, що здійснює господарську діяльність, основним видом господарської діяльності якого є вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів (код КВЕД 01.11).

В ході проведення ГУ ДПС Одеській області документальної планової виїзної перевірки СТОВ «Південьагропереробка» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 30.06.2019, валютного законодавства за період з 01.01.2017 по 30.06.2019, сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавства за період з 01.01.2017 по 30.06.2019, за результатами якої 10.03.2020 складений акт №000052/15-32-05-08/31822249, встановлені певні порушення, у тому числі:

- пп.168.1.2, пп.168.1.4, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.2 ст.171, пп. "а" п.176.2 ст.176 ПК України, яке виразилось у несвоєчасному перерахуванні ПДФО та військового збору за жовтень 2017 року та жовтень 2018 року,

- пп.14.1.36, пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, абз. "е" пп.164.2.17 п.164.2, п.164.5 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.4, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.2 ст.171, абз. "а" п.176.2 с.176 ПК України, в результаті чого занижено ПДФО на суму 183 869,74 грн та військовий збір на суму 12 564,46 грн.

26 березня 2020 року позивачем подано заперечення на зазначені акт перевірки.

06 квітня 2020 року за №6497/10/15-32-05-08-13 ГУ ДПС в Одеській області прийняте рішення за результатом розгляду скарги, у якому зазначено, що порушення, визначені в акті перевірки, в частині сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, є обґрунтованими, а тому в цій частині заперечення залишені без задоволення.

09 квітня 2020 року Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 987 044,41 грн, в т.ч. за основним платежем на суму 183 869,74 грн, штрафними санкціями - 785 651,66 грн та пені - 17 523,01 грн;

- № про збільшення сум грошового зобов`язання з військового збору на суму 59 533,17 грн, в т.ч. за основним зобов`язанням - 12 564,46 грн, штрафними санкціями - 45 904,08 грн та пені - 1 097,63 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведена правомірність прийняття спірних повідомлень - рішень.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Порядок і строки утримання податку на доходи фізичних осіб податковим агентом врегульовані ст.ст. 14,163,167,168,176 Податкового кодексу України, про що докладно зазначено судом першої інстанції.

Відповідно до вказаних правових норм податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа зобов`язана щомісячно нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, у розмірі 18%, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм.

З акту перевірки вбачається, що контролюючий орган дійшов висновку про заниження позивачем ПДФО на загальну суму 183 869,74 грн, в зв`язку із списанням паливо - мастильних матеріалів в 2017-2019 роках на загальну суму 837 630,34 грн по працівникам СТОВ "Південьагропереробка", які працювали на транспортних засобах у вихідні дні, в період відпусток та прогулів. За рахунок коштів підприємства, на підставі п."е" пп.164.2.17 ПК України у водіїв СТОВ "Південьагропереробка" виникло додаткове благо у вигляді безоплатно отриманих товарів у розмірі вартості використаного пального (стор.47-48 акту перевірки).

Судова колегія вважає слушними доводи позивача, з якими вірно погодився суд першої інстанції, що у сільському господарстві, через специфіку виробництва, робочий період і період виробництва не збігаються.

Процеси та основні операції залежать від багатьох факторів, у першу чергу, від погодних умов. Це вимагає значної концентрації трудових ресурсів упродовж певних періодів (у тому числі і у вихідні, і у святкові дні), чим і обґрунтована робота у позаробочий час та використання паливно-мастильних матеріалів при експлуатації техніки.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД є вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, видами діяльності: вирощування зерняткових і кісточкових фруктів; інші види перероблення та консервування фруктів і овочів.

Більш того, сільськогосподарське товариство це товариство, метою якого є розвиток й удосконалення сільського господарства і його окремих ділянок, організація науково-дослідних робіт, видавництво фахових праць та журналів, поширення сільськогосподарської освіти, допомога членам товариств у раціоналізації господарства (створення сільськогосподарських станцій, проведення виставок, публікації у пресі, посередництво в купівлі сільськогосподарських машин, постачанні насіння, збуті сільськогосподарської продукції тощо).

Отже, навіть з назви позивача вбачається специфіка його роботи.

Разом з тим, судом першої інстанції вірно зазначено, в акті перевірки на надана оцінка та не врахована специфіка роботи товариства. При цьому, в акті перевірки чітко вказано, що до перевірки позивачем надано подорожні листи трактора, облікові листи вантажного автомобіля та акти списання пального на підтвердження факту реальності списання паливно-мастильних матеріалів. Більше того, такі документи відображені і в узагальненому переліку документів, які було використано під час проведення перевірки (т.1 а.с.126).

Контролюючий орган дійшов помилкового висновку про неможливість використання позивачем списаних паливно-мастильних матеріалів у позаробочий час, а тому невірно відніс їх до додаткового блага, з якого має бути нарахований та сплачений податок на дохід фізичних осіб, оскільки ним не встановлено коли понаднормові роботи були виконані; яка кількість матеріалів була при цьому використана; чи відповідає кількість використаного матеріалу обсягу проведених робіт тощо.

Фактично перевіряючими залишено поза ґрунтовного аналізу та уваги надані платником податку документальні підтвердження та сформовано висновок про віднесення сум списаних паливно-мастильних матеріалів до об`єкту оподаткування виключно у зв`язку із роботою в позаурочний час.

При цьому, слушними є доводи позивача, що під час посівної компанії та жнив СТОВ "Південьагропереробка" вимушено змінює початок і закінчення роботи, використовуючи здебільшого спосіб збирання зернових та технічних культур, овочевих культур тощо. Збирання озимих зернових культур здійснюється прямим комбайнуванням за початкової вологості зерна 16-17% в стислі строки протягом 10-12 днів в одну фазу, аби не допустити втрат врожаю. Аналогічна ситуація у позивача зі збиранням цибулі і томатів.

Отже відповідач дійшов помилкових висновків про безпідставне списання паливно - мастильних матеріалів на транспортні засоби відносно водіїв, у яких були вихідні дні, відпустка, прогули, а саме у неробочий час, що безпідставно ним розцінено, як фінансування особистих потреб водіїв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , тобто як додаткове благо у вигляді безоплатно отриманих товарів, робіт, послуг за рахунок коштів підприємства.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що у зв`язку із відсутністю детальної інформації по обсягам доходу стосовно кожного з водіїв та тракториста та неврахуванням специфіки роботи позивача, неможливо встановити обґрунтовані підстави, відповідно яких відповідач дійшов висновку про виникнення у СГ ТОВ "Південьагропереробка" обов`язку сплати ПДФО з додаткового блага.

Крім того, оскаржуваним ППР визначено штрафні санкції за несвоєчасну сплату утриманого ПДФО з орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення, земельні частки (паї), який у 2017 році склав 622 616,26 грн, у 2018 році - 671 908,49 грн.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що сплата позивачем ПДФО з нарахованої у грудні 2017 року та у грудні 2018 року, тобто у строки, визначені договорами оренди, але несплаченої суми орендної плати, відбулась відповідно до вимог пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України протягом 30 календарних днів, наступних за останнім днем місяця, за якій нараховано, але не сплачено суму орендної плати, а саме: відповідно у грудні 2017 року та грудні 2018 року з урахуванням авансових платежів (дебетового залишку по рахунку 6411).

Доводи відповідача і апелянта, що нарахування СТОВ "Південьагропереробка" сум орендної плати відбулось у жовтні-листопаді відповідних років є непідтвердженими та спростовують наданими позивачем оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 6411, субрахунку 672, які докладно проаналізовані судом першої інстанції.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що сплата податку на доходи фізичних осіб здійснювалась позивачем з орендної плати вчасно та у відповідності до норм ПК України, а, відповідачем не доведено обставин правомірності нарахування штрафних санкцій та пені із сум орендної плати.

Наведені обставини у сукупності свідчать про відсутність підстав для при прийняття контролюючим органом ППР № , як в частині визначення ПДФО, так і застосування штрафних санкцій та пені.

Судова колегія також враховує, що апелянтом не спростовано доводи позивача стосовно безпідставного накладення штрафу у розмірі 50% та 75 % від суми податку як за повторне порушення та порушення втретє, оскільки доказів притягнення товариства до відповідальності за таке порушення протягом останніх 1095 днів відповідачем не надано.

Наступне порушення, яке полягає у несплаті військового збору із сум додаткового блага та несвоєчасній сплаті такого збору із сум нарахованої орендної плати, є похідним порушенням від попереднього.

У зв`язку із недоведеністю відповідачем отримання водіями СТОВ "Південьагропереробка" додаткового блага, та відсутністю обставин несвоєчасного нарахування позивачем орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення, земельні частки (паї) у 2017 та 2018 роках, відсутні підстави для збільшення військового збору та нарахування штрафних санкцій та пені за ППР № .

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення № та № від 09.04.2020 року є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко