Справа № 140/15255/20
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

28 грудня 2020 рокуЛуцькСправа № 140/15255/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Димарчук Т.М.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Селянське (фермерське) господарство сім`ї Янчинських, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу від 06.10.2020 №З-6726/15-20-СГ про відмову ОСОБА_1 у затвердженні документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована на території Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:1148; зобов`язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом безоплатної передачі ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, що перебувають у державній власності Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:1148, площею 2,0000 га (землі запасу сільськогосподарського призначення); стягнення моральної шкоди у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України про Державний бюджет на відповідний рік.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02.11.2020 до суду від Селянського фермерського господарства Сім`ї Янчинських (далі - СФГ Сім`ї Янчинських) надійшли заява про вступ у справу в статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, та про закриття провадження у справі (т. 1, а. с. 185-192).

Ухвалою суду від 10.11.2020 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - селянське (фермерське) господарство сім`ї Янчинських.

Заява СФГ Сім`ї Янчинських про закриття провадження у справі мотивована тим, що спір у цій справі є не публічно-правовим, а цивільно-правовим, оскільки спірна земельна ділянка, щодо якої позивач просить затвердити проект землеустрою, входить до складу земель загальною площею 50,04 га, які перебувають у користуванні СФГ Сім`ї Янчинських на підставі державного акта на право постійного користування землею серії ВЛ № 20 від 30.05.1994. Право користування земельною ділянкою у встановленому порядку не припинено, ця ділянка обробляється СФГ Сім`ї Янчинських, за що останнє сплачує земельний податок. Враховуючи те, що заявлені у позові вимоги спрямовані на захист прав у сфері земельних правовідносин та набуття прав на земельну ділянку позивачем впливає на майнові права третьої особи, тому існує спір про право, а отже справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства (т. 1, а. с. 189-192).

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з огляду на таке.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 17.04.2020 №З-3902/15-19-СГ надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області, орієнтованою площею 2,0000 га.

На замовлення позивача фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом безоплатної передачі ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, що перебувають у державній власності Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області (землі запасу сільськогосподарського призначення).

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:1148, за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області.

Оскаржуваним наказом від 06.10.2020 за № З-6726/15-20-СГ Про відмову у затвердженні документації із землеустрою Головне управління Держгеокадастру у Волинській області відмовило ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів Старозагорівської сільської ради Локачинського району, розмір земельної ділянки 2,000 га, кадастровий номер :04:000:1148, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з тих підстав, що кадастровий план земельної ділянки не відповідає вимогам статті 34 Закону України Про Державний земельний кадастр.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Суд зауважує, що участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Згідно із частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено в статті 19 ЦПК України, у частині першій якої зазначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналіз змісту статті 19 КАС України та статті 19 ЦПК України дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування юрисдикції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень); визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав особи.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту б частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Як визначено абзацом першим частини першої, частини другої статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

На підставі пункту б частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений у статті 118 ЗК України. Так, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим (частина перша статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (абзац другий частини сьомої статті 118 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (частина восьма статті 118 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев`ята статті 118 ЗК України).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята статті 118 ЗК України).

З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка, щодо якої позивач просить зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою (що має наслідком надання її у власність), фактично на даний час використовується третьою особою СФГ Сім`ї Янчинських, яке зареєстроване як юридична особа 02.11.1992 згідно з свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серія А00 № 399409. При цьому, право користування земельною ділянкою третя особа обґрунтовує наявністю державного акта на право постійного користування земельною ділянкою від 30.05.1994 серії ВЛ № 20, який видано ОСОБА_3 на право постійного користування земельною ділянкою площею 50,04 га на території Старозагорівської сільської ради, на підставі рішення Локачинської районної ради народних депутатів від 22.03.1994 № 15/11, з цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства.

Як убачається із постанови Волинського апеляційного суду від 18.08.2020 по справі №160/575/14-ц, яка набрала законної сили 18.08.2020, згідно державного акту на право постійного користування землею від 30 травня 1994 року ВЛ №20, вказана земельна ділянка, загальною площею 50,04 га, належить на праві постійного користування ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказаним судовим рішенням також установлено, що з моменту створення Селянського (фермерського) господарства сім`ї ОСОБА_4 відбулася фактична заміна постійного землекористувача спірної земельної ділянки ОСОБА_3 , і обов`язки останнього перейшли до селянського (фермерського) господарства з дня його державної реєстрації. Відповідно з часу державної реєстрації цього господарства воно повноважне зареєструвати за собою право постійного користування земельною ділянкою, яку раніше для ведення селянського (фермерського) господарства отримав його засновник ОСОБА_3 (том 2 а.с 11-14).

Селянське (фермерське) господарство сім`ї ОСОБА_4 зареєстроване як юридична особа 02.11.1992, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А00 № 399409.

Інформаційними довідками відділу Держгеокадастру у Локачинському районі Волинської області від 08.04.2015 №0-309-0.4-749/2-15, від 19.02.2016 №5555-309-5555.2-395/14-16, від 09.02.2017 №309-5555.3-198/14-17 підтверджено, що в постійному користуванні Селянського (фермерського) господарства сім`ї ОСОБА_4 знаходиться земельна ділянка в розмірі 50,04 га ріллі на території Старозагорівської сільської ради.

Відтак, з вищенаведеного слідує, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Селянське (фермерське) господарство сім`ї ОСОБА_4 є постійним землекористувачем земельної ділянки, загальною площею 50,04 га, яка знаходиться у державній власності за межами населених пунктів на території Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області, та щодо частини якої позивач просить затвердити проект землеустрою щодо її відведення у власність шляхом безоплатної передачі для ведення особистого селянського господарства.

При цьому, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Селянське (фермерське) господарство сім`ї ОСОБА_4 також намагається оформити документи з виготовлення технічної документації на вищенаведену земельну ділянку, яка перебуває у її користуванні, про що свідчить клопотання Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області від 09.10.2020 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Таким чином, у даній справі спір фактично стосується правомірності права користування Селянським (фермерським) господарством сім`ї ОСОБА_4 на земельну ділянку, до складу якої входить земельна ділянка, відносно якої позивач просить затвердити проект землеустрою з метою безоплатної передачі її у власність із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства. Відтак, цей спір безпосередньо не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку саме органу державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Суд звертає увагу, що позивач просить зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо частини земельної ділянки, яку фактично використовує СФГ Сім`ї Янчинських та сплачує за це земельний податок. Крім того, СФГ Сім`ї Янчинських, звертаючись до ГУ Держгеокадастру у Волинській області із вказаними вище заявами від 26.05.2020, 19.08.2020, від 09.10.2020 (зокрема, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок, у тому числі з кадастровим номером :04:000:1157) заявило про наявність майнового інтересу щодо тієї ж самої земельної ділянки, що і позивач, та намагається виготовити технічну документацію на земельну ділянку, яку позивачу не надано, але якою користується СФГ Сім`ї Янчинських.

Зміст позовних вимог свідчить про те, що метою звернення позивача до суду з цим позовом є отримання спірної земельної ділянки у власність, при цьому позивач вважає, що лише йому земельна ділянка може і має бути надана, оскільки вона була сформована на підставі розробленого за його замовленням проекту землеустрою. В свою чергу, третя особа СФГ Сім`ї Янчинських вказує про фактичне користування земельною ділянкою, на частину якої претендує позивач, а також про вчинення дій, спрямованих на оформлення права постійного користування земельною ділянкою за господарством після смерті засновника ОСОБА_3 .

На думку суду, з матеріалів справи чітко вбачається наявність приватно-правового спору між третьою особою СФГ Сім`ї Янчинських, яке фактично використовує земельну ділянку, та позивачем ОСОБА_1 , яка має намір отримати її у приватну власність.

Відтак, незважаючи на те, що предметом позову є наказ ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 06.10.2020 № З-6726/15-20-СГ, яким позивачеві відмовлено у затвердження проекту землеустрою та наданні земельної ділянки у власність, суть вимог в кінцевому результаті зводиться до конкуренції майнових прав на конкретну земельну ділянку, з одного боку - позивача, який розробив проект землеустрою і має намір отримати у власність земельну ділянку, а з іншого боку - СФГ Сім`ї Янчинських, яке спірну земельну ділянку, надану його засновнику для ведення селянського (фермерського) господарства, використовує за призначенням. Наведене вказує на те, що спір у цій справі виходить за межі публічно-правового та, з огляду на характер правовідносин у цій справі, має вирішуватись у порядку цивільного судочинства. Правомірність та добросовісність дій ГУ Держгеокадастру у Волинській області щодо розпорядження земельною ділянкою може бути перевірено під час вирішення цивільно-правового позову щодо захисту прав позивача на одержання земельної ділянки. При цьому, такий спір безпосередньо стосується прав фактичного користувача земельної ділянки СФГ Сім`ї Янчинських, а тому не може бути розглянутий без його участі.

При вирішенні даного спору суд враховує також висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.10.2020 у справі № 580/3779/19.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Селянське (фермерське) господарство сім`ї Янчинських, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди необхідно закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України з одночасним роз`ясненням позивачці, що розгляд цієї справи має здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (частина друга статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із частиною першою статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини другої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Як передбачено частинами першою, другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, оскільки провадження у цій справі закрито з інших підстав, ніж у зв`язку з відмовою позивачки від позову, а саме на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, тому позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України судовий збір в сумі 840,80 грн, сплачений згідно з квитанцією від 21.10.2020 № 0.0..1

Керуючись статтями 143, 238, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Селянського фермерського господарства Сім`ї Янчинських про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Селянське (фермерське) господарство сім`ї Янчинських, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, закрити.

Роз`яснити, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду, спір підлягає вирішеннню у порядку цивільного судочинства.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України сплачений згідно з квитанцією від 21.10.2020 № 0.0. .1 судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Т.М. Димарчук