Справа № 140/14643/20
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року ЛуцькСправа № 140/14643/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПфУ у Волинській області) про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пільгової пенсії за віком; зобов`язання призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зарахувавши до страхового стажу період роботи в колгоспі ім.Кірова з 25.09.1986 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач народився в с.Кукли Маневицького району Волинської області, по даний час зареєстрований та постійно проживає у даному населеному пункті, яке відповідно до Постанови КМУ від 23.07.1991 №106 відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, та є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (3 категорії), що підтверджується посвідченням потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 , виданим Волинською облдержадміністрацією від 09.12.1998.

Позивач вважає, що оскільки проживає та зареєстрований у населеному пункті, який відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (категорії 3), 05.02.2020 набув право на пенсію зі зниженням пенсійного віку. Однак відповідач його повідомив, що йому не вистачає страхового стажу, хоча усі записи у трудовій книжці наявні.

Водночас позивач вказує, що 05.05.2020 звернувся до відповідача з відповідною заявою та усіма необхідними документами. Проте рішенням від 07.05.2020 №38 відповідач відмовив ОСОБА_2 у призначенні пенсії зі скороченням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу і зобов`язав подати довідки з трудового архіву Маневицького району та Державного архіву Волинської області за період роботи у колгоспі ім.Кірова з 1986 року, хоча у трудовій книжці № НОМЕР_2 зазначено, що 25 вересня 1986 року призначений різноробочим у будівельну бригаду колгоспу ім.Кірова Волинської області. Отримавши архівні довідки, позивач надіслав заяву з доданими підтверджуючими документами відповідачу. 03.08.2020 позивач отримав відповідь з ГУ ПфУ у Волинській області про те, що надані архівні довідки не були враховані при обчисленні тривалості страхового стажу, оскільки згаданими документами підтверджено факт роботи ОСОБА_3 .

Вважає такі дії відповідача неправомірними, так як період роботи з 25.09.1986 року по 30.04.2000 в колгоспі ім.Кірова зазначений у трудовій книжці, а 30.04.2000 був звільнений з роботи у зв`язку з реорганізацією колгоспу ім.Кірова на СВК «Урожай», 01.05.2000 прийнятий на роботу різноробочим в СВК «Урожай» і 29.03.2004 був звільнений згідно з поданою його заявою. При цьому зазначає, що по усіх правовстановлюючих документах він - ОСОБА_1 і записи у його трудовій книжці співпадають із даними архівних довідок, а також, що на сьогоднішній день відсутня можливість внести виправлення чи отримати інші підтверджуючі документи у зв`язку із припиненням СВК «Урожай» своєї діяльності.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.38).

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.40-41) позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (21 рік) 07.05.2020 відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_3 пенсії, про що повідомлено позивача листом від 28.05.2020 №0300-0315-8/15145. Також у листі було роз`яснено, що у випадку представлення позивачем додаткових документів про стаж роботи в трьохмісячний термін з дня звернення за призначенням пенсії, у позивача зберігатиметься право на призначення пенсії з моменту виникнення такого права.

Позивачу для призначення пенсії по віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» необхідно 21 рік страхового стажу.

Дублікат трудової книжки ОСОБА_3 № НОМЕР_2 , що видана (заповнена) 16 березня 1988 року не завірена печаткою підприємства, на якому вперше заповнялася (колгосп ім.Кірова Маневицького району, Волинського області). Натомість, стоїть печатка СВК «Урожай», робота на якому розпочалася ОСОБА_3 01.05.2000 року, при цьому дата заповнення дублікату трудової книжки зазначена не вірно 16.03.1988. Дублікат трудової книжки ОСОБА_3 заповнено не коректно з порушенням Інстукції про порядок ведення трудових книжок працівників, та відповідно за дублікатом трудової книжки ОСОБА_3 не можна встановити трудовий стаж позивача.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки з наказів, особові рахунки та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Подані позивачем довідки трудового архіву Маневицького району від 16.01.2020 №29/3.71, №30/3.71, №31/3.71 та від 12.02.2020 №158/3.71, №159/3.71, №160/3.71 не можуть бути прийняті відповідачем як документи, які підтверджують трудовий стаж позивача, так як вони видані на ОСОБА_3 , що не відповідає паспортним даним позивача ОСОБА_1 . Відповідно, не можливо встановити факт належності ОСОБА_1 вище зазначених довідок.

Враховуючи вищенаведене, призначити ОСОБА_3 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» немає законних підстав, а тому просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 повністю.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в селі Кукли Маневицького району, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23.07.1991 №106, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення (а.с.17-18, 25).

05.05.2020 позивач звернувся до Камінь-Каширського об`єднаного управління ПфУ із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку (а.с.42).

07.05.2020 пенсійним органом прийнято рішення №38 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_3 (а.с.77).

Про прийняте рішення відповідач повідомив позивача листом від 28.05.2020 №0300-0315-8/15145, у якому зазначив, що згідно з поданими документами страховий стаж становить 12 років 2 місяці 21 день, що є недостатнім для призначенням пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У випадку представлення додаткових документів про стаж роботи в трьохмісячний термін з дня звернення за призначенням пенсії, а саме довідки з Трудового архіву Маневицького району та Державного архіву Волинської області за період роботи в колгоспі ім.Кірова з 1986, у позивача зберігатиметься право на призначення пенсії з моменту виникнення такого права (а.с.20).

07.07.2020 позивач повторно звернувся до ГУ ПфУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії, подавши додаткові документи (а.с.9).

Відповідач листом від 03.08.2020 №9254-9094/Я-02/8-0300/20 повідомив позивача, що надані довідки трудового архіву Маневицького району від 16.01.2020 №29/3.71, №30/3.71, №31/371 та від 12.02.2020 №№158/3.71, 159/3.71, 160/3.71 спеціалістами управління не враховано при обчисленні тривалості страхового стажу, оскільки згаданими документами підтверджено факт роботи ОСОБА_3 (а.с.7-8).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 9 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно зі статтею 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Загальні умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Зокрема, право на пенсію за віком, чоловіки набувають при досягненні 60-річного віку та за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Статтею 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Приписами пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років зменшення віку передбачено 3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років .

*Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Разом з тим, частиною першою статті 55 статті Закону №796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 (далі Закон №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина 1 статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж особи є трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відмовою пенсійного органу у зарахуванні періоду роботи позивача у колгоспі ім.Кірова з 25.09.1986 по 30.04.2000 та у СВК «Урожай» з 01.05.2000 по 29.03.2004 до загального страхового стажу.

Так, відповідно до наявної в матеріалах справи копії дубліката трудової книжки позивача НОМЕР_3 від 16.03.1988 (а.с.22-23) позивач в період з 25.09.1986 по 30.04.2000 працював різноробочим в будівельній бригаді колгоспу ім.Кірова Маневицького району Волинської області, а з 01.05.2000 по 29.03.2004 різноробочим в СВК «Урожай» Маневицького району Волинської області.

Відповідач не врахував відомості, що містяться в дублікаті трудової книжки позивача НОМЕР_3 , з тих підстав, що дублікат трудової книжки, який виданий (заповнений) 16.03.1988, не завірений печаткою підприємства, на якому вперше заповнялася трудова книжка (колгосп ім.Кірова Маневицького району Волинського області). Натомість стоїть печатка СВК «Урожай», робота на якому розпочалася ОСОБА_3 01.05.2000, при цьому відповідач стверджує, що дата заповнення дублікату трудової книжки зазначена не вірно 16.03.1988 рік. Також пенсійний орган зазначив, що оскільки дублікат трудової книжки позивача заповнено не коректно, з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, тому за вказаним дублікатом неможливо встановити трудовий стаж останнього.

Однак суд не погоджується з такими твердженнями відповідача з огляду на наступне.

Порядок заповнення дублікату трудової книжки врегульовано розділом 5 Інструкції про ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58).

Згідно з пунктами 5.1-5.3 розділу 5 Інструкції №58 особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а в разі ускладнення - в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом «Дублікат» в правому верхньому кутку першої сторінки.

Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження» і «Відомості про заохочення» при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ «Відомості про роботу» у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.

Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.

Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника.

Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис.

Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а в графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані.

У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах.

У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.

Аналізуючи вищенаведені норми Інструкції №58, слід дійти висновку про те, що сумарно загальний стаж роботи працівника до дубліката трудової книжки вноситься лише тоді, коли працівник працював на інших підприємствах. Якщо ж працівник працював на одному і тому ж підприємстві, тому відомості до дубліката трудової книжки вносяться за загальним правилом.

Так, відповідно до довідки Державного архіву Волинської області від 20.01.2020 №88/01-20 колгосп імені Кірова с.Кукли Маневицького району згідно з протоколом загальних зборів його членів реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Колос» з подальшою перереєстрацією усіх членів підприємства. В протоколі загальних зборів КСП «Колос» Маневицького району від 11.01.2000 №1 постановили, що на основі КСП створити іншу юридичну особу, що базується на приватній власності (так у документі) (а.с.45).

Разом з тим, згідно із записом №1 дубліката трудової книжки позивача останній 25.09.1986 призначений різноробочим в будівельну бригаду к-пу ім.Кірова Маневицького району, а згідно із записом №2 30.04.2000 звільнений з роботи в зв`язку з реорганізацію КСП ст.40 п.1 КЗпП. Наступний запис №3 свідчить про прийняття позивача з 01.05.2000 на роботу різноробочим в СВК «Урожай» та відповідно до запису №4 ОСОБА_3 звільнений з 29.03.2004 з роботи згідно поданої заяви за ст.36 п.1 (а.с.22-23). Аналогічні записи містяться в дублікаті трудової книжки позивача про прийняття в члени колгоспу.

Витягом з ЄДРПОУ підтверджується той факт, що СВК «Урожай» (с.Кукли Маневицького району) зареєстроване як юридична особа 03.04.2000 та припинило свою діяльність 28.10.2004 (а.с.27-28).

Таким чином, дослідженими письмовими доказами підтверджується той факт, що колгосп ім.Кірова був реорганізований спочатку в КСП «Колос», яке в подальшому припинило свою діяльність у зв`язку зі створенням СВК «Урожай».

Разом з тим, згідно з довідкою Державного архіву Волинської області від 25.02.2020 №219/01.21 документи колгоспу ім.Кірова (КСП «Колос») с.Кукли Маневицького району передані на зберігання в Державний архів Волинської області по 2000 рік, після не надходили (а.с.44).

Отже, СВК «Урожай», яке ліквідоване 28.10.2004, не передало свої документи до архівної установи, відтак підтвердити відповідними архівними документами свій стаж роботи позивач не має змоги.

Водночас суд враховує, що дублікат трудової книжки містить печатки СВК «Урожай», якими завірені усі вчинені у ній записи.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, обов`язок належного оформлення трудових книжок покладається не на працівника, а на роботодавця, відтак працівник не може нести відповідальність за правильність внесенні записів до неї, тим більше, бути позбавлений права на зарахування періоду роботи до його страхового стажу.

Суд зауважує, що в даному випадку записи, внесені до дубліката трудової книжки позивача, між собою пов`язані хронологічно, відсутні ознаки підчисток та підробок, із зазначенням номерів наказів та дат їх видачі. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи відповідачем суду не надано.

Поряд з цим суд зазначає, що оскільки трудова книжка була втрачена у період роботи позивача з 25.09.1986 по 29.03.2004, тобто позивач фактично не змінював місце роботи, а тому слід прийти до висновку, що логічним та правильним є заповнення дублікату трудової книжки позивача саме СВК «Урожай», яке було створене на основі колгоспу ім.Кірова.

Відтак посилання відповідача на відсутність печатки у дублікаті трудової книжки колгоспу ім.Кірова на дату заповнення не може слугувати підставою для неврахування спірного періоду роботи до страхового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки (її дублікату) та іншої документації з вини адміністрації підприємства. Вказана обставина не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не взято до уваги, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення його трудової книжки.

Аналогічний висновок вказаний і в постановах Верховного Суду від 17 липня 2018 року у справі №220/989/17, від 19 грудня 2019 року у справі №307/541/17.

Разом з тим ОСОБА_3 , з метою підтвердження свого трудового стажу, до заяви про призначення пенсії долучив додаткові архівні документи.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій архівних довідок, які видані Трудовим архівом Маневицького району від 16.01.2020 №29/3-71, №30/3-71, №31/3-71, від 12.02.2020 №158/3-71 (а.с.11-14), слідує, що в документах міститься інформація про вироблені людодні за період з 1986 по 2002, нарахування заробітної плати за період з 1989 по 1999 по ОСОБА_3 (а.с.11-16).

Отже, в архівних довідках, виданих позивачу, зазначене ім`я « ОСОБА_4 », в той час як його ім`я « ОСОБА_5 ».

На думку суду, видані ОСОБА_3 довідки трудового архіву Маневицького району від 16.01.2020 №29/3.71, №30/3.71, №31/371 та від 12.02.2020 №№158/3.71, 159/3.71, 160/3.71, хоч і містять невірне зазначення його імені, однак з врахуванням інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, підтверджують, що саме ОСОБА_1 працював в колгоспі ім.Кірова.

При цьому суд враховує, що відповідно до пункт 9.3.3.4. Основних правил роботи державних архівів України, схвалених колегією Держкомархіву України від 3 лютого 2004 року (протокол №2), невідповідність окремих відомостей, що містяться в документах архіву, даним, викладеним у запиті, не може бути перешкодою для внесення їх до тексту довідки, якщо інша документна інформація не залишає сумніву у тотожності особи чи певних фактів. У разі різночитання імен, прізвищ, назв, окремих біографічних фактів наводиться те написання, що вживається в документі, з позначкою «так у документі». Відсутність імені, по батькові, неможливість розшифрування ініціалів обумовлюється.

Отже, оскільки позивачу архівною установою видано довідку про інформацію відпрацювання людоднів, нарахування заробітної плати йому та у архівної установи не виникло сумнівів у тотожності особи ОСОБА_3 , тому розбіжності в архівних документах при написанні імені не свідчать про неможливість зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи у колгоспі ім.Кірова, при тому дублікат трудової книжки ОСОБА_3 також містить записи про період працевлаштування його у колгоспі ім.Кірова.

Більше того, довідкою Виконкому Куклинської сільської ради Маневицького району підтверджено ту обставину, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно одна і та ж особа, іншої на території сільської ради не проживає (а.с.21).

Таким чином, суд вважає, що дублікатом трудової книжки позивача підтверджено факт його роботи з 25.09.1986 по 30.04.2000 у колгоспі ім.Кірова та з 01.05.2000 по 29.03.2004 у СВК «Урожай», отже вказані періоди роботи протиправно не враховані відповідачем при розгляді його заяви про призначення пенсії.

Суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, ГУ ПфУ в Волинській області таким правом не скористалося.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 05.05.2020, тобто в межах трьох місяців, особисто звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, надавши при цьому необхідні документи аналогічного змісту, що були подані 07.07.2020, що відповідачем не оспорюється (а.с.9, 42).

Відтак з врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про те, що оскільки на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач досяг 54 роки, має страховий стаж роботи більше 15 років та право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років, тому пенсійний орган протиправно відмовив у призначенні пенсії.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постановах від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а та від 25.04.2019 в справі №593/283/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Приймаючи рішення у даній справі, суд зазначає, що обставини, які підлягали встановленню судом у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі та враховує ступінь вини позивача у відсутності повного об`єму необхідних для реалізації його прав документів та повноті записів у наявних підтверджуючих загальний стаж документах, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Крім цього, згідно вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач ГУ ПфУ у Волинській області як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що дії щодо не зарахування позивачу періоду роботи у колгоспі ім.Кірова з 25.09.1986 по 30.04.2000 та у СВК «Урожай» з 01.05.2000 по 29.03.2004 до страхового стажу при призначенні пенсії за віком вчинені відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що з врахуванням вимог статті 245 КАС України належать до задоволення шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПфУ у Волинській області від 07.05.2020 №38 про відмову в призначенні пенсії позивачу, зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_3 з 06.02.2020 пенсію зі зниженням пенсійного віку, зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи у колгоспі ім.Кірова з 25.09.1986 по 30.04.2000 та у СВК «Урожай» з 01.05.2000 по 29.03.2004.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір в розмірі 840,80 грн, сплачений згідно з квитанцією від 23.10.2020 №32 (а.с.35).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 07.05.2020 №38 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 з 06.02.2020 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи в колгоспі ім.Кірова з 25.09.1986 по 30.04.2000 та у СВК «Урожай» з 01.05.2000 по 29.03.2004.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Головну управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код 13358826).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій