Справа № 480/6437/20
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 р.Справа № 480/6437/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: П`янової Я.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 року (головуючий суддя І інстанції: А.Б. Діска, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021) по справі № 480/6437/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) третя особа Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк"

про визнання протиправною та скасування постанови, зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (далі за текстом - позивач, ТОВ "СМНВО") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі за текстом - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" (далі за текстом - АТ "ПУМБ"), в якому просить:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову від 11.09.2020 ВП № 61888905, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ричкалем С.П., в частині накладення арешту на рахунок НОМЕР_1 , який призначений для виплати заробітної плати працівникам Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", а також для сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, що підлягають сплаті при виплаті заробітної плати.

2. Зняти арешт, накладений постановою ВП № 61888905 від 11.09.2020 про арешт коштів боржника, винесеною головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-східного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ричкалем С.П., з грошових коштів призначених для виплати заробітної плати працівникам Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", а також для сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, що підлягають сплаті при виплаті заробітної плати, що містяться на рахунку НОМЕР_2 , відкритому в Акціонерному товаристві "Перший Український міжнародний банк" Товариству з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання".

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" про визнання протиправною та скасування постанови, зняття арешту задоволено частково.

Знято арешт, накладений постановою ВП № 61888905 від 11.09.2020 про арешт коштів боржника, винесеною головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ричкалем С.П., з грошових коштів, призначених для виплати заробітної плати працівникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», а також для сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, що підлягають сплаті при виплаті заробітної плати, що містяться на рахунку НОМЕР_2 , відкритому в Акціонерному товаристві «Перший Український міжнародний банк».

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" суму судового збору в розмірі 1051 грн. Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених вимог та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

На підставі частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що

постановою про арешт коштів боржника від 11.09.2020 ВП № 61888905, винесеною головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ричкалем С.П. при виконанні зведеного виконавчого провадження, накладено арешт на грошові кошти боржника - ТОВ "СМНВО" в сумі 1824811,12 грн. (з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження), що містяться на відкритих рахунках в АТ "Банк Кредит Дніпро", АТ "Укрексімбанк", АТ "ПУМБ" та Сумської філії АТ КБ "Приватбанк", а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (а.с. 24-34).

Довідкою від 22.09.2020 № БМ 1-07.8/128 АТ "ПУМБ" повідомило позивача, що станом на 21.09.2020 на рахунок НОМЕР_2 накладено арешт на підставі постанови від 11.09.2020 ВП № 61888905, винесеної Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми), сума арешту 1824811,12 грн. (а.с. 37).

Не погоджуючись з постановою про арешт коштів боржника від 11.09.2020 ВП № 61888905, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець, при винесенні постанови про арешт коштів боржника, вчинив дії, передбачені нормами чинного законодавства, які є обов`язковими для державного виконавця, направленими на примусове виконання рішень, разом з тим оскільки спір у цій справі фактично виник з питань виконання постанови про накладення арешту, та відповідачем у оскаржуваній постанові не визначались конкретні рахунки, на яких містяться кошти, на які накладено арешт, належним та достатнім способом захисту прав позивача є зняття арешту, накладеного постановою ВП № 61888905 від 11.09.2020 про арешт коштів боржника.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 7 частини другої статті 18 Закону 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною 2 статті 52 Закону 1404-VIII встановлено, що виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону 1404-VIII, не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Статтею 56 Закону №1404 передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в т.ч., шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

З аналізу приписів вищевказаної норми Закону, колегія суддів зазначає, що накладення арешту на кошти боржника є правовим механізмом створення можливості забезпечення належного і своєчасного виконання виконавцем у межах суми стягнення за виконавчим документом із врахуванням додаткових платежів.

При цьому, у випадку накладення державним виконавцем арешту на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, передбачено відповідний порядок дій банку, іншої фінансової установи, при цьому постанова про арешт коштів боржника в цій частині не підлягає до виконання.

Приписами частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття "власності" є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України "Про працю".

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 59 Закону 1404-VII, у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншими кредиторами підприємства, а рахунки, передбачені для виплати заробітної плати, є рахунками зі спеціальним режимом, на які орган державної виконавчої служби відповідно до вимог законодавства не накладає арешт, оскільки накладення арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливить своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав на оплату праці громадян, які працюють на підприємстві.

При цьому, суд звертає увагу на положення абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону №1404-VIII, яким передбачено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору банківського рахунку від 28.09.2018 № 208826560, АТ «ПУМБ» відкрив позивачу рахунок № НОМЕР_3 у гривні/980, № НОМЕР_4 у гривні/980 та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у відповідності до чинного законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України (а.с. 165-175).

Відповідно до п. 1.3. дія цього договору розповсюджується на обслуговування рахунку, а також інших поточних рахунків клієнта у національній та/або іноземній валютах, у т.ч. зі спеціальними режимами їх використання, карткових рахунків, які будуть відкриті клієнту в банку в момент або після укладання цього договору. За умови відкриття декількох рахунків клієнту на підставі цього договору термін «Рахунок» застосовується до кожного рахунку клієнта.

Разом з тим, рахунком, відповідно до умов вказаного договору є поточний рахунок, у тому числі рахунок за спеціальним режимом його використання, що відкривається у випадках, передбачених законами України та актами Кабінету Міністрів України, а також картковий рахунок.

23.06.2020 між Товариством "СМНВО" та АТ "ПУМБ" укладено додатковий договір № 1 до договору, яким доповнено договір банківського рахунку від 28.09.2018 № 208826560, зокрема пунктом 1.13 визначено, що рахунок № НОМЕР_2 на весь період його обслуговування використовується для проведення операцій з виплати/перерахування заробітної плати працівникам Товариства, обов`язкових податків, внесків та зборів, які нараховуються та сплачуються при виплаті заробітної плати, а пунктом 1.16 визначено, що інші умови Договору поширюють свою дію на обслуговування Зарплатного рахунку в частині, що не суперечить особливим умовам його використання, встановленим п. 1.13. цього Договору (а.с. 36).

22.07.2020 № SМ1-52/183 АТ "ПУМБ" повідомив відповідача про те, що умовами договору передбачено використання рахунку позивача відкритого в АТ "ПУМБ" № НОМЕР_5 виключно для здійснення операцій на виплату/перерахування заробітної плати та перерахування обов`язкових платежів, внесків та зборів, які нараховуються та сплачуються при виплаті заробітної плати. На АТ "ПУМБ" покладений обов`язок контролю проведення за вказаним рахунком операцій, які відповідають цільовому використанню коштів, встановленому договором. АТ "ПУМБ" буде відмовлено позивачу в виконанні доручень на переказ коштів, призначення платежу за якими не буде відповідати встановленим договором умовам обмеженого використання рахунку, а саме якщо операції не будуть пов`язані з виплатою заробітної плати та обов`язковими платежами до відповідних бюджетів (а.с.35).

Колегія суддів зазначає, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року № 916/1572/19.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки спір у цій справі фактично виник з питань виконання постанови про накладення арешту, та відповідачем у оскаржуваній постанові не визначались конкретні рахунки, на яких містяться кошти, на які накладено арешт, належним та достатнім способом захисту прав позивача є зняття арешту, накладеного постановою ВП № 61888905 від 11.09.2020 про арешт коштів боржника, винесеною головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ричкалем С.П., з грошових коштів, призначених для виплати заробітної плати працівникам Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", а також для сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, що підлягають сплаті при виплаті заробітної плати, що містяться на рахунку НОМЕР_2 , відкритому в Акціонерному товаристві "Перший Український міжнародний банк".

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 року по справі № 480/6437/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Я.В. П`янова О.В. Присяжнюк