Справа № 160/14300/20
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
03.11.2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заяву від 12.10.2020 року про призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з врахуванням періоду роботи: на посаді машиніста електрокрану на формувальній ділянці чавуноливарного цеху виробничого об`єднання "Дніпротяжмаш" (ПАТ "Дніпротяжмаш") з 17.08.1984 р. по 31.12.1991 р.; на посаді машиніста електрокрана на формувальній ділянці чавуноливарного цеху виробничого об`єднання "Дніпротяжмаш" ( ПАТ "Дніпротяжмаш") з 01.01.1992 р. по 31.05.1992 р.; на посаді машиніста електрокрану по розливу гарячого металу виробничого об`єднання "Дніпротяжмаш" ( ПАТ "Дніпротяжмаш") з 01.06.1992 р. по 19.08.1992 р., з прийняттям рішення за результатами розгляду, починаючи з 12 вересня 2020 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
07.12.2020 року на електронну пошту суду та 14.12.2020 року засобами поштового зв`язку відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що неможливо зарахувати до пільгового стажу періоди роботи в публічному акціонерному товаристві «Дніпроважмаш» з 17.08.1984 року по 31.12.1991 року та з 01.01.1992 року по 31.05.1992 року по професії машиніст електрокрану на формувальних дільницях, так як згідно наданих копій первинних документів, на вказаній дільниці позивач працювала з 17.08.1987 року. Крім того, відповідачем зазначено, що у наданих документах виявлені виправлення. Будь-яких інших документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачем не надано.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянинкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .
13.07.2020 року ОСОБА_1 звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2.
Листом від 27.07.2020 року №8274/03-16 відповідачем відмовлено у призначенні пенсії за віком, з посиланням на те, що неможливо зарахувати до пільгового стажу періоди роботи в публічному акціонерному товаристві «Дніпроважмаш» з 17.08.1984 року по 31.12.1991 року та з 01.01.1992 року по 31.05.1992 року по професії машиніст електрокрану на формувальних дільницях, так як згідно наданих копій первинних документів, на вказаній дільниці позивач працювала з 17.08.1987 року. Крім того, відповідачем зазначено, що у наданих документах виявлені виправлення, тобто факт пільгової роботи потребує перевірки.
Не погоджуючись з наданою відмовою у призначенні пенсії за віком, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цьогоЗакону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого облікуна підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
З аналізу наданої суду трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 03.09.1981 року, позивач працювала:
-з 04.10.1982 р. по 17.07.1984 р. виконувала роботи в прокатному виробництві на посаді машиніста крану металургійного виробництва, зайнятого на гарячих роботах (передбачено списком № 1, розділом 3, підрозділом 3, пунктом «а» Постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956р);
- з 17.08.1984 р. по 31.12.1991 р. виконувала роботи в шкідливих умовах праці в чавуноливарному цеху на посаді машиніста електрокрану на формовочній ділянці (передбачено списком № 2, розділом XV. Металообробка, підрозділом 1. Ливарне виробництво, пунктом «а» Постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956);
-з 01.01.1992 р. по 31.05.1992 р. виконувала роботи в шкідливих умовах праці на посаді машиніста електрокрану на формовочній ділянці (передбачено списком № 2, розділом XV. Металообробка, підрозділом 1. Ливарне виробництво, пунктом «а» Постанови Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991);
-з 01.06.1992 р. по 19.08.1992 р. - виконувала роботи в особливо шкідливих умовах праці на посаді машиніста електрокрану по розливу гарячого металу (передбачено списком № 1, розділ XI. Металообробка, підрозділ 5. Інші професії по металообробці, пункт «а» Постанови Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991).
Відповідно до листа Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська про надання роз`яснення щодо визначення права на призначення пільгової пенсії за віком від 22.09.2015р. №К87/03/18 позивачу було повідомлено, що позивач не перебуває на обліку у відділі з питань призначення та перерахунку пенсій №1 і не отримує пенсію в їхньому управлінні. Позивачу було здійснено розрахунок стажу, відповідно до якого позивач має загальний стаж 26 років 03 місяці 05 днів, з них: періоди роботи на посадах, які дають право для призначення пільгової пенсії - 09 років 09 місяців 18 днів (зниження пенсійного віку на 4 роки), а отже, позивач набуде права на призначення пільгової пенсії за віком по досягненню 56 років (60 років - 4 роки).
Судом встановлено, що позивач вже зверталась до суду з метою вирішення питання про призначення пенсії на пільгових умовах.
Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 року у справі №199/8490/19 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
В рішенні суду зазначено, що враховуючи те, що з урахуванням взаємозаліку періодів роботи за Списком № 1 та Списком № 2 пільговий стаж позивача за Списком № 2 склав 09 років 09 місяців 18 днів, суд вважає, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 позивач набуде із зменшенням пенсійного віку на 4 роки, тобто після досягнення нею 56 років.
Судом встановлено, що станом на день звернення із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, яка є предметом розгляду у цій справі, позивач досягла 56-річного віку.
Стосовно тверджень відповідача, викладених у листі від 27.07.2020 року №8274/03-16, а саме, що неможливо зарахувати до пільгового стажу періоди роботи в публічному акціонерному товаристві «Дніпроважмаш» з 17.08.1984 року по 31.12.1991 року та з 01.01.1992 року по 31.05.1992 року по професії машиніст електрокрану на формувальних дільницях, так як згідно наданих копій первинних документів, на вказаній дільниці позивач працювала з 17.08.1987 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.
При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки №1 і № 2, чинні на період роботи позивача, відповідно до яких професія позивача, на яких він працював у спірні періоди, відносяться до Списку № 2.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.
Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1, 2 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядку № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників потрібно виключно в разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.07.2018 у справі № 235/1112/17.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
На переконання суду, позивач надав відповідачу всі необхідні документи для зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача за списком № 2.
Відповідач безпідставно не взяв до уваги трудову книжку позивача, де вказані всі періоди її роботи, та жодним чином не довів правомірність своїх дій щодо неврахування спірних періодів роботи позивача при розгляді її заяви про призначення пенсії на пільгових умовах.
В трудовій книжці позивача зазначено, що позивач:
- з 04.10.1982 р. по 17.07.1984 р. виконувала роботи в прокатному виробництві на посаді машиніста крану металургійного виробництва, зайнятого на гарячих роботах (передбачено списком № 1, розділом 3, підрозділом 3, пунктом «а» Постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956р);
- з 17.08.1984 р. по 31.12.1991 р. виконувала роботи в шкідливих умовах праці в чавуноливарному цеху на посаді машиніста електрокрану на формовочній ділянці (передбачено списком № 2, розділом XV. Металообробка, підрозділом 1. Ливарне виробництво, пунктом «а» Постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956);
-з 01.01.1992 р. по 31.05.1992 р. виконувала роботи в шкідливих умовах праці на посаді машиніста електрокрану на формовочній ділянці (передбачено списком № 2, розділом XV. Металообробка, підрозділом 1. Ливарне виробництво, пунктом «а» Постанови Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991);
-з 01.06.1992 р. по 19.08.1992 р. - виконувала роботи в особливо шкідливих умовах праці на посаді машиніста електрокрану по розливу гарячого металу (передбачено списком № 1, розділ XI. Металообробка, підрозділ 5. Інші професії по металообробці, пункт «а» Постанови Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991).
Вказані обставини також встановлені і в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 року у справі №199/8490/19, яке набрало законної сили 24.01.2020 року.
Відтак, у відповідача були відсутні підстави для відмови у призначенні пенсії з наведених підстав.
Стосовно наявних виправлень в документах, суд зазначає наступне.
Не зарахування спірного стажу ОСОБА_1 буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення кадрової документації. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його кадрових документах.
Будь-які виправлення не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає їй право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Як наслідок, підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути - ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) заяву від 12.10.2020 року про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією від 02.11.2020 року.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заяву від 12.10.2020 року про призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з врахуванням періодів роботи: на посаді машиніста електрокрану на формувальній ділянці чавуноливарного цеху виробничого об`єднання "Дніпротяжмаш" (ПАТ "Дніпротяжмаш") з 17.08.1984 р. по 31.12.1991 р.; на посаді машиніста електрокрана на формувальній ділянці чавуноливарного цеху виробничого об`єднання "Дніпротяжмаш" ( ПАТ "Дніпротяжмаш") з 01.01.1992 р. по 31.05.1992 р.; на посаді машиніста електрокрану по розливу гарячого металу виробничого об`єднання "Дніпротяжмаш" ( ПАТ "Дніпротяжмаш") з 01.06.1992 р. по 19.08.1992 р., починаючи з 12 вересня 2020 року, з урахуванням правової позиції викладеної в даному рішенні.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук