Справа № 360/1726/20
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

07 грудня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1726/20

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шембелян В.С.,

за участі секретаря судового засідання Полякової В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю Лисичанський пивоварний завод ТОВ Лиспи про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 53919,60 грн,

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Лисичанський пивоварний завод ТОВ Лиспи (далі відповідач) в якому позивач простить суд:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Лисичанський пивоварний завод ТОВ Лиспи на користь Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарську санкцію за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році 53790,48 грн та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарської санкції за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році, яка нарахована за період з 16 квітня 2020 року по 23 квітня 2020 року у розмірі 129,12 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до Порядку реєстрації підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в України, відповідач здійснив реєстрацію у Луганському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів 07.11.2012 року, реєстраційний номер 44/118/16.

12 лютого 2020 року відповідач надав Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік за формою 10-ПІ, з якого вбачається порушення відповідачем вищевказаних норм чинного законодавства України, а саме невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році

Позивачем 19 лютого 2020 року направлено до державної служби зайнятості запит про надання відповідачем інформації про вільні робочі місця (вакансії), на які можливе працевлаштування інвалідів, а також про випадки відмови у працевлаштуванні осіб, направлених для працевлаштування та здійснення роботодавцем замовлення на професійне навчання або підготовку особи з інвалідністю у разі відсутності фахівців з потрібними професіями серед застрахованих у державній службі зайнятості осіб з інвалідністю у 2017-2019 роках.

На адресу позивача 06 березня 2020 року надійшла відповідь на запит, з якої вбачається, що відповідач у 2019 році надавав Державній службі зайнятості інформацію про наявні вакансії для працевлаштування осіб з інвалідністю, але не здійснював замовлення на професійне навчання або підготовку даної категорії безробітних. Отже, на думку позивача, відповідач не здійснив всіх можливих заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю протягом 2017-2019 років, що призвело до невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, передбаченого частиною першою статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні.

Враховуючи інформацію за Звітом 10-ПІ за 2019 рік, який був надісланий на адресу позивача відповідачем, позивач дійшов висновку про не виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2019 році, у зв`язку з чим нарахована адміністративно-господарська санкція у розмірі 53790,48 грн за невиконання нормативу щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю, яку відповідач, враховуючи норму частини четвертої статті 20 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, повинен був сплатити до 15 квітня 2020 року, про що був повідомлений позивачем листом від 19.02.2020 № 165/03-10.

На підставі зазначеного, позивач просив стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції в сумі 53790,48 грн та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарської санкції за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році, яка нарахована за період з 16 квітня 2020 року по 23 квітня 2020 року у розмірі 129,12 грн.

Ухвалою суду від 04.05.2020 відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.06.2020 (т.1 а.с.57-58).

Ухвалою суду від 02.06.2020 відкладено підготовче засідання до 07.07.2020 (т.1 а.с.109).

Ухвалою суду від 07.07.2020 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання до 27.08.2020 (т.1 а.с.114-115).

Ухвалою суду від 27.08.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.09.2020 (т.1 а.с.162).

Ухвалою суду від 24.09.2020 відкладено судове засідання до 19.10.2020 (т.1 а.с.182).

19.10.2020 відкладено розгляд справи на 03.11.2020 (т.1 а.с.239).

Судове засідання призначене на 03.11.2020 не відбулось, з підстав зазначених у довідці, розгляд справи було відкладено на 07.12.2020 (т.1 а.с.251).

Відповідач позов не визнав, до суду через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) надав відзив на позов (т.1 а.с. 63-71), в обґрунтування якого зазначив, що підприємством у 2019 році було подано до Лисичанського центру зайнятості звітність форми №3-ПН про наявність вакансій для осіб з інвалідністю. Лисичанський міський центр зайнятості, у свою чергу, за весь цей час направив відповідачу лише одну особу з інвалідністю у листопаді 2019 року, яка була відразу працевлаштована. Відповідач жодного разу не відмовив будь-який особі з інвалідністю у працевлаштуванні, що підтверджує лист Лисичанського міського центру зайнятості від 4 березня 2020 року за вих. № 382/05-20.

Зазначив, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) відповідача у 2019 році складала 186 осіб. Таким чином виходячи з 4% нормативу та правила округлення до цілого значення, встановленого статтею 19 Закону N5 875, відповідач зобов`язаний працевлаштувати 7 осіб з інвалідністю (186*4%=7,44). Помилка у розрахунку позивача відбулась через невірно заповнені відповідачем відомості у поданому звіті про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019 рік форми № 10-ПІ, у якому відповідач зазначив, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 189 осіб. Про наявність вказаної помилки відповідач дізнався саме від позивача, отримавши від нього повідомлення помилку у звіті про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2019 рік від 17 квітня 2020 року за вих. № 407/05/01-02. Наявність помилки підтверджує і лист Головного управління ДПС у Луганській області від 20 березня 2020 року за вих. N2 2096/10/12-32-50-06, отриманий позивачем на свій запит.

Таким чином розрахунок позивача стосовно суми позову, пред`явленого щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування інвалідів, який здійснювався із потреби працевлаштування у відповідача осіб з інвалідністю у кількості 8 осіб, є необгрунтованим.

Відповідач вважає, що у 2019 році він виконав вказаний норматив, створивши робочі місця для осіб з інвалідністю в необхідній відповідно до вимог чинного законодавства кількості, вжив всі залежні від нього заходи для працевлаштування на створене робоче місце осіб з інвалідністю, отже підстави для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій відсутні.

29.10.2020 від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення (т.1 а.с.245-247), в яких зазначено стосовно кількості осіб з інвалідністю, які працювали у відповідача у 2019 році.

Суд розглядає справу в порядку загального позовного провадження відповідно до вимог статті 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 КАС України, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини, що склалися між сторонами.

Товариство з обмеженою відповідальністю Лисичанський пивоварний завод ТОВ Лиспи, ідентифікаційний код 00382987, є юридичною особою та зареєстроване як роботодавець Луганським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів 07.11.2012 за № 44/118/16, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1 а.с.16-20) та довідкою про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів від (т.1 а.с.21).

На виконання вимог Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, відповідачем подано до позивача 14 лютого 2020 року за вхідним номером 840 звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019 рік, у якому зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 189 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) становить 7 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні (осіб) становить 8 осіб; фонд оплати праці штатних працівників (тис. грн) становить 10166,4 грн; середньорічна заробітна плата штатного працівника (грн) становить 53790,48 грн; сума адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів (грн) не зазначено (т.1 а.с.22).

19 лютого 2020 року за вих. № 165/03-10 позивачем на адресу відповідача направлено лист з проханням своєчасно здійснити сплату адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році до 15 квітня 2020 року в сумі 53790,48 грн, не допускаючи нарахування пені (т.1 а.с.24).

За несвоєчасну сплату ТОВ Лисичанський пивоварний завод ТОВ Лиспи адміністративно-господарських санкцій за 2019 рік позивачем нараховано відповідачу пеню в сумі 129,12 грн, яка нарахована за період з 16 квітня 2020 року по 23 квітня 2020 року, про що зазначено у розрахунку суми позову, пред`явленого щодо стягнення заборгованості зі сплати адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування інвалідів (т.1 а.с.41).

Інформацією Головного управління ДПС у Луганській області підтверджено, що середньооблікова кількість штатних працівників у 2019 році становила: січень 186; лютий 186; березень 185; квітень 186; травень 187; червень 188; липень 186; серпень 186; вересень 186; жовтень 187; листопад 184; грудень 184, з яких мали інвалідність: січень 8; лютий 8; березень 8; квітень 8; травень 8; червень 7; липень 7; серпень 7; вересень 6; жовтень 6; листопад 7; грудень - 8 (т.1 а.с.36-37).

Отже середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) відповідача в 2019 році складає 186 осіб, 4% норматив створення робочих місць для інвалідів дорівнює: 186:100х4=7,44, тобто 7 робочих місць.

Відповідач щомісяця протягом 2019 року подавав до Лисичанського міського центру зайнятості звітність форми № 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії), у яких роботодавцем визначено потребу в робочій силі (вакансії) за професією слюсар-ремонтник, електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування: травень 1; червень 1; липень 2; серпень 2; вересень 2; жовтень 2; грудень - 1 (т.1 а.с.72-99).

30.04.2020 за № 100 відповідач повідомив позивача про помилку у звіті про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2019 рік від 13.02.2020 та надав уточнюючий звіт форми № 10-ПІ (т.1 а.с. 101,102).

Листом від 04.03.2020 № 382/05-20 у відповідь на запит позивача Лисичанський міський центр зайнятості населення підтвердив подання відповідачем протягом 2019 року звітів про наявність вакансій для осіб з інвалідністю, випадків відмови в працевлаштуванні особам з інвалідністю протягом 2019 року не було, 1 особу з групою інвалідності було працевлаштовано у листопаді 2019 року за професією електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування. ТОВ Лисичанський пивоварний завод ТОВ Лиспи у 2019 році не надало замовлень на професійне навчання або підготовку особи з інвалідністю за відповідними професіями для вирішення питання працевлаштування (т.1 а.с.32-33).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до частини восьмої статті 69 Господарського кодексу України підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування, зокрема інвалідів. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Фонд соціального захисту інвалідів, відповідно до пункту 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14 квітня 2011 року № 129, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2011 року за № 528/19266 (далі - Положення), є бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Державною службою з питань інвалідів та ветеранів.

Згідно з пунктом 6 Положення Фонд відповідно до покладених на нього завдань координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду соціального захисту інвалідів, у тому числі щодо: реєстрації у них підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю; організації прийому звітів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до нормативу таких робочих місць, їх аналізу та перевірки правильності в них розрахунків; обліку підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю; збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, тощо.

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів є територіальним органом Фонду соціального захисту інвалідів (пункт 1 Положення).

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 21 березня 1991 року № 875-12 (далі Закон № 875).

Відповідно до статті 7 Закону № 875 законодавство про соціальну захищеність осіб з інвалідністю в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.

Згідно із частиною першою статті 18 Закону № 875 забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 18 Закону № 875).

Статтею 18-1 Закону № 875 визначено, що особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна.

Рішення про визнання особи з інвалідністю безробітною і взяття її на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання особи з інвалідністю на підставі поданих нею рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для осіб з інвалідністю, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог статті 19 Закону № 875:

- для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця(частина перша);

- підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення (частина друга);

- підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону(частина третя).

Аналіз зазначених положень Закону дає підстави для висновку про те, що обов`язки роботодавців стосовно забезпечення прав інвалідів на працевлаштування полягають у:

а) виділенні та створенні робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць;

б) створенні для осіб з інвалідністю умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

в) забезпеченні інших соціально-економічних гарантії, передбачених чинним законодавством;

г) наданні державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю;

д) звітуванні Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судом встановлено, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатися пошуком таких осіб для їх працевлаштування. Такий обов`язок покладений на державну службу зайнятості.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 26 червня 2018 року у справі № 806/1368/17 та від 15 квітня 2019 року у справі № 825/699/17.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (частина друга статті 20 Закону № 875).

Відповідно до частини четвертої статті 20 Закону № 875 адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Згідно з пунктом 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 Деякі питання реалізації норм Законів України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні та Про зайнятість населення, звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням з Держстатом.

Відповідно до пункту 3 Порядку подання форми звітності № 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії), затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 року за № 988/23520, форма № 3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця.

Згідно з пунктом 5 зазначеного Порядку форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

З аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що Закон зобов`язує підприємства забезпечити працевлаштування інваліда шляхом створення робочих місць для інвалідів, з урахуванням стану здоров`я, здібностей і професійних навичок інвалідів, направлених на підприємство органами з їх працевлаштування, визначеними статтею 18 Закону № 875.

Пунктом 3 Порядку зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу таких робочих місць, визначеного статтею 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2017 року № 70 (далі Порядок № 70), встановлено, що виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за звітний період також може бути забезпечене шляхом виконання однієї з таких умов:

загальна чисельність працевлаштованих з урахуванням вимог пункту 2 цього Порядку осіб з інвалідністю на підприємствах, що входять до складу господарського об`єднання, є не меншою, ніж сума нормативів для кожного з таких підприємств;

кількість працюючих осіб з інвалідністю на підприємстві громадської організації осіб з інвалідністю за основним місцем роботи, що перевищує 50 відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу, що входить до складу господарського об`єднання, є більшою, ніж кількість нестворених робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю на всіх інших підприємствах, що входять до складу відповідного господарського об`єднання, згідно з установленим нормативом таких робочих місць;

розміщення на підприємстві громадської організації осіб з інвалідністю, яке не входить до складу господарського об`єднання, або на підприємстві із чисельністю зайнятих осіб з інвалідністю за основним місцем роботи, що становить не менше 50 відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників, замовлення на придбання товарів (робіт, послуг), які безпосередньо виготовляються такими підприємствами, за умови, що сума річних витрат на оплату праці осіб з інвалідністю на підприємстві, на якому розміщено замовлення, перевищує суму адміністративно-господарських санкцій, які підприємство повинне сплатити у разі невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній частиною першою статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких таке місце роботи є основним (п. 2 Порядку № 70).

Відповідно до п. 4 Порядку № 70 розгляд питання щодо зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу таких робочих місць за звітний період підприємствам, установам, організаціям, фізичним особам, які використовують найману працю, та господарським об`єднанням, до складу яких входять підприємства громадських організацій осіб з інвалідністю, здійснюється територіальним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) протягом 30 календарних днів після подання звітів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю.

Пунктом 2 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, затвердженого постановою КМУ від 31.01. 2007 № 70, визначено, що роботодавці сплачують суму адміністративно-господарських санкцій відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) за місцем їх державної реєстрації як юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, до 15 квітня року, що настає за роком, в якому відбулося порушення нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Відповідно до п. 4 цього Порядку порушення строків сплати суми адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені у розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку за кожний календарний день прострочення. Порядок нарахування пені та встановлення строку її сплати затверджуються Мінсоцполітики.

З наданих відповідачем до суду документів встановлено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) складає 186 осіб, що підтверджується копіями звітів із праці форми № 1-ПВ за звітні періоди з січня по грудень 2019 року та звітами форми Д4 (т.1 а.с.12-156).

На підтвердження того, що протягом 2019 року на підприємстві безперервно працювали особи з інвалідністю, відповідачем надано, а судом досліджено довідки МСЕК про встановлення інвалідності, накази про прийняття на роботу осіб з інвалідністю, трудові книжки осіб з інвалідністю, повідомлення ДПС про прийняття на роботу з інвалідністю (т.1 а.с.187-237).

Так, ОСОБА_1 прийнятий на роботу з 19.12.2007 року, наказ № 285-к від 18.12.-2007 року. ОСОБА_2 по теперішній час. З 16.06.2010 року інвалідність встановлена безстроково (т.1 а.с.216-220). ОСОБА_3 прийнятий на роботу з 18.07.2011 року, наказ № 62-к від 18.07.2011 року. Інвалідність встановлена з 04.01.2011 року. З 1.02.2014 року інвалідність встановлена безстроково (т.1 а.с. 212-215). ОСОБА_4 прийнятий на роботу з 25.09.2009 року, наказ № 116-к від 24.09.2009 року. Інвалідність встановлена з 1.07.2012 року. З 01.07.2014 року інвалідність встановлена безстроково (т.1 а.с.206-211). ОСОБА_5 прийнятий на роботу з 24.06.2000 року, наказ № 81-к від 22.06.2000 року. Інвалідність встановлена з 01.08.1993 року безстроково (т.1 а.с. 204-205). ОСОБА_6 (дівоче прізвище ОСОБА_7 , зміна прізвища у 2009 році) прийнята на роботу з 21.06.2000 року, наказ № 80-к від 20.06.2000 року. Інвалідність встановлена з 01.04.2012 року безстроково (т.1 а.с. 202-203). З 5.08.2019 року по 22.12.2019 року ОСОБА_6 знаходилась на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами (за вказаний проміжок часу ОСОБА_6 не включалась до середньооблікової кількості осіб з інвалідністю, які працювали у відповідача у 2019 році). З 23.12.2019 року ОСОБА_6 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років, наказ № 86-к від 16.12.2019 року (т.1 а.с.198-200, 203). ОСОБА_8 (дівоче прізвище ОСОБА_9 , зміна прізвища у серпні 2018 року) прийнята на роботу з 29.06.2017 року, наказ № 46-к від 27.06.2017 року. Звільнена з 01.08.2019 року, наказ № 56-к від 1.08.2019 року. Прийнята на роботу з 8.08.2019 року, наказ № 60-к від 7.08.2019 року. Інвалідність встановлена з 01.01.2017 року. З 01.01.2019 року інвалідність встановлена безстроково (т.1 а.с.190, 191, 192, 198-200). ОСОБА_10 прийнятий на роботу з 01.03.2019 року, наказ № 16-к від 28.02.2019 року. Звільнений у 2020 році. Інвалідність встановлена з 2018 року безстроково (т.1 а.с.221-223). ОСОБА_11 прийнятий на роботу з 13.11.2019 року, наказ № 81-к від 12.11.2019 року. Звільнений 05.12.2019 року, наказ 84-к від 02.12.2019 року. Інвалідність встановлена з 1.01.2014 року (т.1 а.с.226-227, 230). ОСОБА_12 прийнятий на роботу з 15.04.2010 року, наказ N5 33-к від 15.04.2010 року. Звільнений 14.05.2019 року наказом 34-к від 14.05.2019 року. Інвалідність встановлена з 23.05.2018 року до 1.06Г.2019 року (т.1 а.с.231-234). ОСОБА_13 прийнята на роботу з 01.11.1994 року, наказ № 55-к від 1.11.1994 року. Звільнена 21 лютого 2019 року, наказ 14-к від 21.02.2019 року. Інвалідність встановлена з 4.04.2012 року безстроково (т.1 а.с.235-236).

Відповідач щомісяця протягом 2019 року подавав до Лисичанського міського центру зайнятості звітність форми № 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії), у яких роботодавцем визначено потребу в робочій силі (вакансії) за професією слюсар-ремонтник, електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування: травень 1; червень 1; липень 2; серпень 2; вересень 2; жовтень 2; грудень - 1 (т.1 а.с.72-99).

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у 2019 році відповідачем виконано норматив щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю відповідно до середньооблікової кількості працівників, а саме створено 7 таких робочих місць.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем з метою виконання забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю вчинено всі необхідні відповідно до вимог чинного законодавства заходи, а тому відсутність відповідної кількості працевлаштованих осіб з інвалідністю незалежала від волевиявлення відповідача.

Позивач, у свою чергу, не надав жодних обставин, які б свідчили, що середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю, які працювали у відповідача протягом 2019 року, складала 189 осіб (п.п. 1.1 розрахунку суми позову), а тому суд зазначає, що цифра 189 у розрахунку суми позову з`явилася саме з помилкового звіту відповідача, а не з будь-яких належних даних.

Суд зазначає, що для вирішення питання щодо наявності підстав стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

З урахуванням вищевикладеного суд визнає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог статті 139 КАС України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю Лисичанський пивоварний завод ТОВ Лиспи про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені у сумі 53919,60 грн відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 грудня 2020 року.

Суддя В.С. Шембелян