Справа № 380/4716/20
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №№380/4716/20
У Х В А Л А

судового засідання про залишення позовної заяви без розгляду

21 грудня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд:

в складі головуючої судді Потабенко В.А.,

за участі секретаря судового засідання Олійник Л.В.,

за участі:

позивача не з`явився,

представника відповідача Несторовича Б.В., згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду та клопотання Головного управління ДПС у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС у Львівській області, відповідач) з вимогою про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2352-54 від 04.11.2019, винесену щодо ОСОБА_2 в розмірі 26539,26 грн.

Ухвалою від 22.06.2020 позовну заяву було залишено без руху.

10.07.2020 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, а саме заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду (вх. №34353).

Ухвалою судді від 14.07.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. Вирішено проводити розгляд питання про поновлення позивачу пропущеного строку для звернення до суду з цим позовом у судовому засіданні.

Позивач при обґрунтуванні поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом зазначила, що була зареєстрована як фізична особа підприємець 06.06.2006 Сколівською районною державною адміністрацією. Місцем реєстрації було визначено адресу: АДРЕСА_1 . Однак з 18.05.2018 місце реєстрації було змінено на адресу: АДРЕСА_2 . Оскільки вимога про сплату боргу та лист виклик державного виконавця направлялися на адресу попередньо реєстрації, про що зазначено в самому листі, жодних повідомлень за останньою адресою реєстрації позивач не отримувала. Наголосила, що вказане унеможливило отримання нею вчасно оскаржуваної вимоги та у встановлені законодавством строки звернутися до суду з позовом про її скасування. Зазначила, що після отримання відповіді на адвокатський запит представника довідалася про наявність боргу та оскаржувану податкову вимогу, після чого звернулася до суду з позовом про її скасування. Враховуючи наведене, просила вважати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити його.

31.08.2020 від ГУ ДПС у Львівській області надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду (вх. №42942). У вказаному клопотанні представник відповідача зазначив, що позивач отримала оскаржувану податкову вимогу №Ф-2352-54 від 04.11.2019 18.12.2019, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, а з позовною заявою до суду звернулася лише 12.06.2020, тобто з порушенням встановленого законодавством строку. У зв`язку з цим, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

В судове засідання позивач не прибула. 04.11.2020 на електронну адресу суду надіслала заяву (вх. №9905 ел.), у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить проводити розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судовому засіданні подане клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду підтримав, просив задовольнити.

Суд, розглянувши заяву позивача про поновлення строку звернення до суду та клопотання ГУ ДПС у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду, дійшовдо наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 цієї статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених норм вбачається, що початком перебігу строку звернення до суду є день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи КАС України та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3 ст.122 КАС України).

При визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення. Йдеться не про те, коли особа з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Згідно з абз. 4, 5, 6 ч.4 ст. 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Закон України №2464-VI) платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Відповідно до абзацу 9 ч. 4 ст. 25 Закону України № 2464-VI у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Отже, вказаними положеннями визначений порядок дій платника в частині непогодження із отриманою вимогою, яким є адміністративний чи судовий вид оскарження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 31.01.2019 у справі №802/983/18-а та від 08.08.2019 у справі №480/106/19.

Відповідно до ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Предметом спору у вказаній справі є скасування вимоги ГУ ДФС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2352-54 від 04.11.2019, винесеної щодо ОСОБА_2 в розмірі 26539,26 грн.

Як видно із матеріалів справи, за обліковими даними інформаційної системи органу доходів і зборів, за ФОП ОСОБА_2 станом на 31.10.2019 обліковувалася заборгованість по єдиному внеску (код класифікації доходів бюджету 71040000) в сумі 26529,26 грн.

Заборгованість виникла за рахунок несплати єдиного внеску за 2017 рік в сумі 8448,00 грн. (розмір мінімального страхового внеску у 2017 році 704,00 грн.), за 2018 рік 9828,72 грн. (розмір мінімального страхового внеску у 2018 році 819,06 грн.), за 2019 рік 8262,54 грн. (розмір мінімального страхового внеску у 2019 році 918,08 грн.).

У зв`язку з цим, ГУ ДПС у Львівській області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.11.2019 № Ф-2352-54 на суму 26 539,26 грн.

Вказану вимогу було скеровано ФОП ОСОБА_2 на адресу, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадський формувань, а саме: АДРЕСА_3 .

Доказів внесення позивачем до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадський формувань змін в частині зміни місця реєстрації в матеріалах справи немає.

Згідно з довідкою Укрпошти від 18.11.2019 конверт, скерований ГУ ДПС у Львівській області на адресу ФОП ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 , - повернувся з довідкою "неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача" (а.с. 63).

Враховуючи той факт, що оскаржувана вимога скерована на адресу, що зазначена самостійно позивачкою при реєстрації її як фізичною особою - підприємцем, суд вважає, що датою, коли ОСОБА_1 повинна була дізнатися про порушення своїх прав, є 18.11.2019.

Суд зазначає, що відповідно до п. 42.1. ст. 42 Податкового кодексу України (далі ПК України) податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючої органу.

Згідно з п. 42.2. ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податку або його законному чи уповноваженому представникові.

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені ст. 66 ПК України, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації змін податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п. 42.3 ст. 42 ПКУкраїни).

Виходячи з наведеного, платник податків у разі зміни адреси реєстрації має повідомити податковий орган про зміну податкової адреси.

Чого, однак, ОСОБА_1 зроблено не було.

Таким чином, оскільки вимога про сплату боргу була скерована на адресу реєстрації позивача, що зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадський формувань, суд, враховуючи положення п. 42.2. ст. 42 ПК України, вважає, що оскаржувана вимога про сплату боргу була належним чином вручена позивачу 18.11.2019.

Судом також не береться до уваги покликання позивачки на той факт, що її підприємницька діяльність була припинена згідно з рішенням суду.

Так, судом встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду № 2а-2379/11/1370 від 15.04.2011 дійсно підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_3 було припинено.

Одночасно, судом на ОСОБА_4 було покладено обов`язок виконати постанову суду негайно.

Проте, як видно з матеріалів даної справи, ОСОБА_5 звернулась до державного реєстратора за реєстрацією припинення підприємницької діяльності лише 27.05.2020.

Даний факт, що наведений самою позивачкою в позовній заяві, додатково підтверджує те, що про наявність спірної вимоги ОСОБА_1 дізналась ще до 10.06.2020.

Отже, як уже зазначалося, позивач отримала оскаржувану вимогу №Ф-2352-54 від 04.11.2019 про сплату боргу в сумі 26539,26 грн. 18.11.2019.

Водночас, із позовом звернулася лише 12.06.2020 (дата поштового штампу на позовній заяві).

Тобто, із значним пропуском десятиденного строку звернення до суду.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у ст.123 КАС України.

Зокрема, згідно ч.3 цієї статті, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд наголошує, що під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Суд враховує, що обов`язковою умовою поновлення судом строків на звернення до адміністративного суду є існування поважної причини (певних обставин або обставини, за яких своєчасне здійснення процесуальної дії було неможливим або утрудненим) пропуску такого строку, факт якої має підтверджуватися належними та допустимими доказами.

Натомість, суд не вбачає обставин, які б перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду з позовом про захист порушеного чи оспорюваного права.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

У справі Європейського суду з прав людини "Стаббігс та інші проти Великобританії" визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав

У рішенні "Мігараль Есколано та інші проти Іспанії" від 25.01.2000 Європейський суд з прав людини зазначив, що сроки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосованими

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосованими (рішення у справі "Перез де Рада Кавалінес проти Іспанії" від 28.10.1998).

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції кожна держава - учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі і процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених ч.ч. 3 та 4 ст. 123 КАС України.

Отже, враховуючи пропуск строку звернення позивача до суду з цим позовом та відсутність обґрунтованих доказів для визнання причин пропуску строку поважними, водночас, наявність належного обґрунтування клопотання про залишення позову без розгляду, а також для сприяння стабільності діяльності відповідача щодо виконання своїх функцій, недопущення наявності умов, які б приводили до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у даних відносинах, суд вважає, що слід застосувати процесуальні наслідки, передбачені п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, та залишити позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу без розгляду.

Керуючись статтями 121, 122, 123, 248, 250, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Клопотання Головного управління ДПС у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.12.2020 року

Суддя Потабенко В.А.