Справа № 463/6841/20
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 463/6841/20 пров. № А/857/14380/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Макарика В.Я.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі №463/6841/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови (головуючий суддя першої інстанції Сподарик Н.І., розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 15.10.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана позивачем постанова про відкриття виконавчого провадження №62408018 від 23.06.2020, суперечать вимогам закону, пропущено трьох місячний строк пред`явлення постанови про стягнення штрафу до виконання. З огляду на викладене, постанова державного виконавця є такою, яку слід скасувати. Позивач вважає, що відповідач відкрив виконавче провадження 23.06.2020 всупереч ст.303 КУпАП, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення від 11.03.2020, а починаючи з 12.03.2020 почав перебіг строк, що становить три місяці для виконання зазначеної постанови.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року відмовлено у задоволені позову.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Зокрема суть доводів апелянта зводиться до того, що згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. В свою чергу, системний аналіз Закону №1404-VIII дає підстави вважати, що державний виконавець при надходженні на примусове виконання виконавчого документа повинен перевірити такий на відповідність вимогам, передбаченим ст. 4 цього Закону, в тому числі з`ясувати чи не пропущений стягувачем встановлений законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання за приписами Закону №1404-VIII, є безумовною підставою для повернення виконавчого документа стягувачу. Крім того, згідно з ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. Виходячи із вимог ч. 2 ст. 12 Закону №1404-VIII та ст. 303 КУпАП, строк пред`явлення до виконання постанови Личаківського районного суду м. Львова від 11.03.2020 року по справі №463/884/20 сплив 12.06.2020 року. З урахуванням наведеного вище, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав, наведених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Представнику позивача та відповідачу надіслана судова повістка на електронну адресу.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду наступного.

Судом встановлено, що постановою Личаківського районного суду м. Львова від 11.03.2020, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання, а штраф стягується у подвійному розмірі, тобто становитиме 20400 грн. На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення».

Постанова Личаківського районного суду м. Львова не оскаржувалась та набрала законної сили.

09.06.2020 супровідним листом Личаківського районного суду м. Львова, постанову цього ж суду від 11.03.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 штрафу та судового збору направлено до Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

23.06.2020 за вх. №7462 Личаківський відділ державної виконавчої служби м. Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) отримав постанову про стягнення штрафу з ОСОБА_1 , про що свідчить штам на супровідному листі суду.

Державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Заньком Олександром Олександровичем 23.06.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження - ВП №6208018 з виконання постанови №463/884/20 від 11.03.2020 про стягнення штрафу у розмірі 20400 грн. та судового збору 420,40 грн.

Позивач не погоджуючись із постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.06.2020, вважаючи її такою, що підлягає скасуванню, звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що відповідач, при прийнятті спірної постанови, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що не відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (Закон № 1404-VІІІ ).

Згідно з ст. 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 3 Закону 1404-VIII постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, є виконавчими документами і підлягають примусовому виконанню.

Вимоги до виконавчих документів встановлено ч. 1 ст. 4 Закону №1404-VIII. Частина 4 цієї статті містить перелік обставин, наявність яких зумовлює повернення виконавчого документа стягувачу. Зокрема, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 2).

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 11 Закону №1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в ч. 1 цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно з ч. ч. 4 - 6 ст. 12 Закону №1404-VIII строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів зазначає, що державний виконавець при надходженні на примусове виконання виконавчого документа повинен перевірити такий на відповідність вимогам, передбаченим ст. 4 цього Закону, в тому числі з`ясувати чи не пропущено стягувачем встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання за приписами Закону №1404-VIII є безумовною підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

Оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження відкрита на підставі постанови Личаківського районного суду м. Львова від 11.03.2020р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. та судового збору 420,40 грн.

Згідно з ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст. 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Отже, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 303 КУпАП, строк пред`явлення до виконання постанови Личаківського районного суду м. Львова від 11.03.2020 р. сплив 11.06.2020.

Суд апеляційної інстанції вказує, що на виконання до відповідача постанова Личаківського районного суду м. Львова, яка є виконавчим документом, надійшла 23.06.2020, тобто з пропущенням встановленого ч. 1 ст. 12 Закону №1404-VIII строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. При цьому в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази, що підтверджують наявність передбачених ч. 4 ст. 12 Закону №1404-VII підстав для переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів зазначає, що матеріалами виконавчого провадження підтверджується надходження виконавчого документа до виконавчої служби 23.06.2020, тобто з пропущенням встановленого Законом №1404-VIII трьохмісячного строку звернення до виконання, що у силу п. 2 ч. ст. 4 Закону №1404-VIII, є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Вказане свідчить, що у відповідача не було передбачених законом підстав для прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 317 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 250, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі №463/6841/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №62408018 від 23.06.2020р.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. Я. Макарик
Повне судове рішення складено28.12.2020р.