Справа № 160/13588/20
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:
- визнати неправомірною відмову позивачу в призначенні пенсії управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області;
- зобов`язати управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 20.07.2020 року.
В обгрунтування позовну зазначено, що позивач 20.07.2020 року звернувся до відповідача з заявою щодо призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши при цьому пакет підтверджуючих факт виконання вказаних робіт документів. Однак позивачу було відмовлено у призначенні пенсії з тих підстав, що його стаж роботи на маркшейдерських роботах не врахований для визначення права на пільгову пенсію незалежно від віку відповідно до статті 114 зазначеного Закону у зв`язку з тим, що в той час позивач працював не повний робочий день під землею. Крім того, позивачу не враховано час з 21.06.1999 року по 30.07.1999 року (курси з відривом від виробництва з професії гірник підземний» у зв`язку з тим, що після курсів позивач нібито не працював за спеціальністю. Вважаючи відмову відповідача неправомірною позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 27.10.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Представник ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що згідно даних трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідок про підтвердження пільгового стажу роботи від 17.07.2020 року № 377 та від 17.07.2020 року № 378, виданих ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля ВСП Шахтоуправління Павлоградське, позивач працював на шахті Тернівська з 14.06.1999 по 20.06.1999 роки учнем гірника на маркшейдерських роботах, з 21.06.1999 по 30.07.1999 курси з відривом від виробництва з професії гірник підземний, з 31.07.1999 по 01.08.1999 - учень гірника на маркшейдерських роботах, 02.08.1999 по 06.10.2002 гірник на маркшейдерських роботах, з 07.10.2002 по 12.11.2002 - курси з відривом від виробництва з професії прохідник, з 13.11.2002 по 17.12.2002- екзамен з професії прохідник, з 20.12.2002 року по теперішній час - прохідник з повним робочим днем в шахті (під землею) на ВСП Шахтоуправління Павлоградське ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля. Період роботи з 07.10.2002 року по 30.06.2020 року позивачу враховано для визначення права на пільгову пенсію незалежно від віку відповідно до статті 114 Закону № 1058 станом на 20.07.2020 року, який і з врахуванням кратності складає 21 рік 11 місяців 25 днів (менше 25 років), що недостатньо для призначення пільгової пенсії. Згідно довідки про підтвердження пільгового стажу роботи від 17.07.2020 року №377, видану ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля ВСП Шахтоуправління Павлоградське, позивач працював з 14.06.1999 по 20.06.1999, з 31.07.1999 по 01.08.1999 учень гірника на маркшейдерських роботах, 02.08.1999 по 06.10.2002 гірник на маркшейдерських роботах, отже, зазначений період зараховано до стажу роботи відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки посада макшейдер, макшейдери дільничі не передбачає роботу повний робочий день у розумінні ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до ст.38 Закону України Про професійну (професійно-технічну) освіту, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Згідно довідки від 09.07.2020 року №886, видану Філією Учбово-курсовий комбінат ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля, позивач у період з 21.06.1999 року по 30.07.1999 року навчався за спеціальністю гірник підземний. Курси з відривом від виробництва за професією гірник підземний з 21.06.1999 по 30.07.1999 року не враховано до пільгового стажу роботи, оскільки позивач, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідки про підтвердження пільгового стажу роботи від 17.07.2020 року №377, виданої ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля ВСП Шахтоуправління Павлоградське, після курсів не працював за набутою спеціальністю. Враховуючи вище викладене, відсутні підстави для призначення пенсії незалежно від віку на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Виходячи з положень пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.07.2020 року звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Разом з заявою позивачем були надані копії документів підтверджуючих факт виконання робіт, які надають право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Позивач, вважаючи дії відповідача щодо не призначення пенсії за віком на пільгових умовах протиправними, звернувся до суду з цим позовом.
Отже, спірним в межах цієї справи є питання правомірності чи неправомірності незарахування відповідачем до пільгового стажу за списком №1 періодів роботи позивача:
- з 14.06.1999 по 20.06.1999, з 31.07.1999 по 01.08.1999 - учень гірника на маркшейдерських роботах, 02.08.1999 по 06.10.2002 гірник на маркшейдерських роботах;
- з 21.06.1999 по 30.07.1999 року - курси з відривом від виробництва за професією гірник підземний.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
У статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Питання призначення пенсій на пільгових умовах деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.
Із записів копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 року судом встановлено, що позивач в спірні періоди працював:
- з 14.06.1999 по 20.06.1999 роки прийнятий на посаду учнем гірноробочого підземного з повним робочим днем в шахті Державного відкритого акціонерне товариства шахта «Тернівська», на підставі наказу № 95о/к від 18.06.1999 року;
- з 02.08.1999 по 06.10.2002 роки - переведений підземним гірноробочим 3 розряду з повним робочим днем в шахті на підставі наказу №60-к від 02.08.1999 року.
ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля видана Довідка від 17.07.2020 року №377, яка підтверджує, що ОСОБА_1 працював у шахті Тернівська по наступним професіям (посадам):
- з 21.06.1999 по 30.07.1999 року - курси з відривом від виробництва з професії гірник підземний (0 років, 1 місяць, 10 днів);
На підставі результатів проведеної атестації робочих місць професія - гірник на маркшейдерських роботах, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (наказ про атестації № 967 від 06.10.1994р., з 07.10.99 р. до 20.01.2000 р.).
ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля видана Довідка від 09.07.2020 року №886, що ОСОБА_1 проходив навчання в Учбовому пункті шахти ім. М.І. Сташкова з відривом від виробництва з 21.06.1999 року по 30.07.1999 року.
За наведених обставин, відмова ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи позивача на маркшейдерських роботах є безпідставною.
В частині незарахування відповідачем періоду з 21.06.1999 по 30.07.1999 року - курси з відривом від виробництва за професією гірник підземний суд зазначає таке.
Частиною 1 статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» N 103/98-ВР від 10.02.1998 року визначено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
З трудової книжки та довідки ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля від 17.07.2020 року №377 вбачається, що після курсів з відривом від виробництва за професією гірник підземний позивач з 02.08.1999 року працював гірником на маркшейдерський роботах (виконував в гірничому виробництві ведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля зайнятий на підземних роботах 50% і більше часу робочого часу на рік).
На думку суду, враховуючи що перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за професією гірника на підземних маркшейдерський роботах не перевищує трьох місяців, зазначений період має бути зарахований до пільгового стажу позивача за Списком №1.
Таким чином, на час звернення позивача до органу Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, позивач мав стаж роботи за Списком №1 більше 25 років, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі частини 3 статті 114 Закону №1058-IV.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем під час розгляду цієї справи не доведено правомірності відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах.
На підставі викладеного, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.
У відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією №279330222 від 12.08.2020 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 840,80 грн.
Також, позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на юридичні послуги в сумі 4000 грн.
На підтвердження понесених витрат позивач надав суду: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2242 від 24.01.2011 року адвоката Савченка Сергія Анатолійовича, копію посвідчення адвоката ОСОБА_2 №1918 від 18.01.2011 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру №30/10/2020 від 30.10.2020 року про прийняття від ОСОБА_1 на підставі договору (за складання позову та уточненого позову) 4000,00 грн.
У відзиві представник ГУ ПФУ в Дніпропетровській області заперечував щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу з огляду на їх недоведеність.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
До матеріалів справи не надано договір про надання правової допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Таким чином, позивачем у цій справі не доведено належними та допустимими доказами надання послуг адвокатом на загальну суму 4000,00 грн., внаслідок чого розподіл витрат на професійну правничу допомогу не здійснюється.
У зв`язку з перебуванням судді у щорічній відпустці, рішенні винесено 30.12.2020 року.
На підставі викладеного, керуючись статтями, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу звернення за призначенням пенсії.
Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар