Справа № 340/1371/20
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 340/1371/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 (головуючий суддя Кармазина Т.М.)

в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 26.03.2020 №766 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та у передачі її у власність гр. ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Тишківську сільську раду Добровеличківського району Кіровоградської області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га, кадастровий номер :02:001:5773, ОСОБА_1 , для ведення особистого селянського господарства на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області та надання її у власність.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 01.09.2017 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянською господарства площею 2,00 га із земель запасу Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. Однак, Головним управлінням у місячний строк з дня реєстрації вищевказану заяву не розглянуто, а саме не надано дозвіл на розроблення проекту або мотивовану відмову у його наданні, що позивач розцінила як мовчазну згоду Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянською господарства площею 2,00 га із земель запасу Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. Зазначає, що позивач замовила розроблення проекту землеустрою та повідомила про це Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області заявою від 19.10.2017. Крім того, позивач посилаеться на те, що зазначений проект пройшов державну експертизу землевпорядної документації та отримав висновок державної експертизи землевпорядної документації від 09.12.2019 № 945. Зауваження та пропозиції до нього відсутні, а сам проект позитивно оцінюється та погоджується. Тому, 10.02.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки площею 2,00 га, кадастровий номер :02:001:5773, для ведення особистого селянського господарства на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області та надання її у власність. На що Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області прийнято рішення від 26.03.2020 №766 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та у передачі її у власність гр. ОСОБА_1 ». Відповідач обґрунтовує відмову відсутністю дозволу на розроблення проекту землеустрою. Зазначені в оскаржуваному рішенні підстави відмови їй у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та у передачі у власність вважає протиправними та просить визнати протиправним і скасувати дане рішення. Також, посилався на те, що при отриманні уповноваженим органом влади чи місцевою самоврядування, погодженого у встановленому законом порядку, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та після отримання позитивного висновку такої експертизи орган, яким у даному випадку є відповідач, має лише один вид правомірної поведінки та зобов`язаний прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою і передання земельної ділянки у власність.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачем було замовлено проект землеустрою на відведення позивачу земельної ділянки у приватну власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності без відповідного дозволу, тому суд дійшов висновку про недотримання позивачем процедури набуття земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що Головним Управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області у місячний строк з дня реєстрації заяви позивача від 01.09.2017 року не розглянуто, а саме не прийнято рішення/наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або рішення/наказу про відмову у його наданні. Так само не направлено у місячний строк на адресу позивача оригіналу чи копії вказаного рішення. Тому вважає, що на законних підставах замовила розроблення проекту землеустрою на повідомила про це Головне Управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.09.2017 позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою за вх.№18024/0/5-17 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянською господарства площею 2,00 га із земель запасу Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області (земельна ділянка загальною площею 28,3587 га, кадастровий номер :02:001:9106) (а.с.82).

На момент звернення позивача до Головного управління Держгеокадстру у Кіровоградській області з метою отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, земельна ділянка за кадастровим номером :02:001:9106, в межах якої позивач бажала отримати земельну ділянку у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, була включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на неї на земельних торгах згідно наказу Головного управління Держгеокадстру у Кіровоградській області №266 від 12.06.2017 року.

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України №60-р від 31.01.2018 року "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад" та рішення Тишківської сільської ради №118 від 12.02.2018 року "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність", за актом-приймання передачі від 06.06.2018 року передало Тишківській сільській раді у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, у тому числі земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:9106 площею 28,3587 га. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.06.2018 року проведена державна реєстрація права комунальної власності на вказану земельну ділянку та її власником є Тишківська сільська рада (а.с.160-161).

Розпорядником вказаної земельної ділянки сільськогосподарського призначення є Тишківська сільська рада, яка рішенням від 26.03.2020 №766 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та у передачі її у власність гр. ОСОБА_1 » - відмовила у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України "Про особисте селянське господарство" від 15.05.2003, № 742-IV, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", норми Цивільного кодексу України.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст. 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України (ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, частинами 1, 2, пункту "а" частини 3 статті 22 ЗК України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Слід заначити, що до земель сільськогосподарського призначення належать:

- сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

- несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частин 2, 3 статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) (ч.1 ст.81 ЗК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом в ч.3 ст.116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачено статтею 118 ЗК України.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже відповідний суб`єкт, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність має право:

- або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою,

- або надати мотивовану відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Водночас, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч.10 ст.118 ЗК України).

При цьому, принцип "мовчазної згоди" може бути застосований за наявності таких умов:

1) у місячний строк з дня реєстрації клопотання суб`єктом владних повноважень не було прийнято рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні;

2) у місячний строк з дня закінчення місячного строку з дня реєстрації клопотання заявником замовлено розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та повідомлення суб`єкта владних повноважень про це шляхом направлення письмового повідомлення з доданим до нього договором на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином лише за наявності вказаних умов, погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без попереднього отримання дозволу на розробку цього проекту має бути прийнятий відповідним суб`єктом владних повноважень для прийняття рішення щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Позивач зазначає, що Головним управлінням у місячний строк з дня реєстрації її заяви від 04.09.2017 заяву не було розглянуто, а саме не надано дозвіл на розроблення проекту або мотивовану відмову у його наданні. Це позивач розцінив як мовчазну згоду Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянською господарства площею 2,00 га із земель запасу Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.

Натомість, колегія суддів апеляційної інстанції не може вважати такі доводи обґрунтованими виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи підтверджується, що на виконання вимог ухвали суду від 12.05.2020, до матеріалів справи надано суду копію відповіді Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 02.10.2017 №П-18024/0-12767/0/6-17 на подану позивачем заяву від 04.09.2017 за №18024/0/5-17.

У вказаній відповіді зазначено, що Головним управлінням відмовлено позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки запропонована для передачі у власність земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, згідно наказу Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області від 12.06.2017 року №266 Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах (а.с. 85).

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що на момент звернення позивача до Головного управління Держгеокадстру у Кіровоградській області з метою отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, земельна ділянка за кадастровим номером :02:001:9106, в межах якої позивач бажала отримати земельну ділянку у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, була включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права на неї на земельних торгах згідно наказу Головного управління Держгеокадстру у Кіровоградській області №266 від 12.06.2017 року.

Так, відповідно до ст.127 ЗК України передбачено, що органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

При цьому, статтями 134 - 138 ЗК України глави 21 ЗК України визначено процедуру продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах, яка складається з таких етапів:

1) визначення (добір) організатором земельних ділянок державної чи комунальної власності які або права на які виставляються на земельні торги;

2) підготовка організатором лотів до проведення земельних торгів;

3) підготовка виконавцем проведення земельних торгів;

4) проведення земельних торгів;

5) встановлення результатів торгів;

6) оприлюднення результатів земельних торгів.

Водночас, частиною 3 статті 136 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Тобто положеннями Земельного кодексу України прямо передбачено заборону відчуження земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, до їх завершення.

Включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок державної власності або прав на них для продажу на земельних торгах, свідчить, що ця земельна ділянка до завершення торгів не могла бути відчужена в інший спосіб, у тому числі у порядку безоплатної передачі громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства, а відповідний уповноважений орган був не вправі видавати іншим особам дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 року справі №815/3059/17, від 02.10.2018 року у справі №806/3708/15.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, а також відповідь Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 02.10.2017 № П-18024/0-12767/0/6-17 на подану позивачем заяву від 04.09.2017 за №18024/0/5-17, суд першої інстанції правильно визначився про відсутність мовчазної згоди Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянською господарства площею 2,00 га із земель запасу Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.

Також матеріалами справи підтверджується, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України №60-р від 31.01.2018 року "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад" та рішення Тишківської сільської ради №118 від 12.02.2018 року "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність", за актом-приймання передачі від 06.06.2018 року передало Тишківській сільській раді у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, у тому числі земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:9106 площею 28,3587 га.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.06.2018 року проведена державна реєстрація права комунальної власності на вказану земельну ділянку та її власником є Тишківська сільська рада (а.с. 160-161).

Отже, розпорядником вказаної земельної ділянки сільськогосподарського призначення є Тишківська сільська рада, яка відповідно до ст.5 ЗК України є рівноправним суб`єктом земельних відносин і має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Тобто саме до повноважень відповідача належить розпорядження землями комунальної власності, які належать Тишківській сільській раді, у тому числі передача таких земельних ділянок безоплатно у власність громадянам у порядку, передбаченому статтею 118 ЗК України.

При цьому, рішенням Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області №353 від 05.02.2019 року "Про визначення переліку земельних ділянок для продажу права оренди на них на земельних торгах" включено до переліку земельних ділянок комунальної власності для продажу права оренди на них на земельних торгах земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:9106.

Матеріалами справи підтверджується, що Рішенням відповідача №397 від 25.04.2019 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та про проведення земельних електронних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:001:9106" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для продажу права оренди терміном на 7 років на земельних торгах у формі аукціону для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 28,3587 га за кадастровим номером :02:001:9106 на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що правомірність прийняття вказаних рішень було перевірено судом, про що свідчить рішення суду від 13.11.2019 по справі №340/2248/19, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020 (а.с.107-120, 167-181).

Натомість, незважаючи на відсутність дозволу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на розроблення проекту землеустрою, позивач листом від 19.10.2017 направила до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області заяву, в якій, керуючись абз.3 ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, повідомила про замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність без надання дозволу, оскільки у місячний строк їй не було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою або мотивованої відмови у його наданні (а.с.12).

За замовленням позивача інженер землевпорядник на виконання договору №250 від 11.10.2017 року виготовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою: Кіровоградська область, Добровеличківський район, Тишківська сільська рада, за межами населеного пункту, запроектувавши 14 земельних ділянок площею по 2 га, сформованих шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває у запасі, площею 28,3587 га, кадастровий номер :02:001:9106 (а.с.7-54).

Розроблений проект був погоджений висновком №945 від 09.12.2019 року, складеним експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (а.с.57).

На підставі погодженого проекту землеустрою в Державному земельному кадастрі було зареєстровано земельну ділянку та присвоєно кадастровий номер (а.с. 52-54).

Як наслідок, 10.02.2020 позивач звернулась до Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки площею 2,00 га, кадастровий номер :02:001:5773, для ведення особистого селянського господарства на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області та надання її у власність (а.с.55).

Однак, 26.03.2020 Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області прийнято рішення №766 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та у передачі її у власність гр. ОСОБА_1 » (а.с.56).

Як зазначалося вище, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч.ч.8, 9 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Зокрема, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного Кодексу України, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (ч.6 ст.186 ЗК України).

Приписами частин 1, 4-7 статті 186-1 ЗК України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині 1 статті 186-1 ЗК України, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах 2 і 3 цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах 1-3 статті 186-1 ЗК України, зобов`язані протягом 10-ти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

При цьому, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Лід взяти до уваги, що в силу ст.50 Закону України "Про землеустрій" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Зокрема, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

- завдання на розроблення проекту землеустрою;

- пояснювальну записку;

- копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

- рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

- письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

- матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

- відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

- копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

- розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

- акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

- викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

- кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

- матеріали погодження проекту землеустрою.

Отже, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок мать включати певний перелік документів.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що Верховним Судом у постанові від 11.12.2018 року у справі №806/862/17 висловлено позицію, згідно якої системний аналіз норм земельного законодавства дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, аналіз норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.

Водночас, відсутність рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрої дії унеможливлює отримання земельної ділянки.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого земельного питання.

При цьому, у світлі вимог частини 2 статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

За такого правового регулювання колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою фактично створює перешкоди для подальшого позитивного вирішення питання на користь особи, яка замовила і розробила проект землеустрою всупереч відмові у наданні такого дозволу, а тому може бути предметом судового оскарження.

Крім того, за такого правового підходу, який висловлено Верховним Судом у складі колегії суддів у постанові від 14 березня 2018 року по справі №804/3703/16 (провадження №К/9901/1529/17) та на яку посилається позивач, втрачається сенс у першій стадії земельно-правової процедури щодо звернення особи за отриманням дозволу та безпосередньо його отримання, тобто позбавляє цю дію її юридичного (правового) значення, що є неможливим у правовому суспільстві.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 17 грудня 2018 року по справі №509/4156/15-а адміністративне провадження №К/9901/7504/18, який відступив від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 березня 2018 року по справі №804/3703/16.

Частина 10 статті 118 ЗК України у взаємозв`язку із положеннями КАС України і конституційним правом особи на судовий захист, свідчить про те, що відмова органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути предметом судового оскарження, оскільки, фактично, створює перешкоди для подальшого позитивного вирішення питання на користь особи, яка замовила і розробила проект землеустрою всупереч відмові у наданні такого дозволу.

До того ж, у вищевказаному рішенні суду від 13.02.2020 по справі №340/2248/19, суд дійшов висновку, що оскільки позивачі замовили проект землеустрою на відведення їм земельних ділянок у приватну власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності без відповідного дозволу та попри заборону, встановлену частиною 3 статті 136 ЗК України, це спростовує їхні доводи про дотримання ними процедури набуття земельних ділянок в межах норм безоплатної приватизації.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для не врахування зазначеної норми.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач у встановленому законом порядку зверталася до уповноваженого державного органу, а також і до Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, з метою отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земельної ділянки комунальної власності за кадастровим номером :02:001:9106 та отримання відповідного дозволу, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про не дотримання позивачем процедури набуття земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації.

Таким чином, оскільки що позивачем було замовлено проект землеустрою на відведення їй земельної ділянки у приватну власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності без відповідного дозволу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недотримання позивачем процедури набуття земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результати апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

В повному обсязі постанова виготовлена 21.12.2020.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова