Справа № 826/14389/15
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними дій, визнання нечинними постанови, протоколу, припису,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, в якому просило (з урахуванням зміни позовних вимог):

- визнати протиправними дії Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві щодо проведення позапланової перевірки Публічного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод";

- визнати протиправною та скасувати постанову № 48/15/10126-85/3006/05 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 30 червня 2015 року;

- визнати протиправними та скасувати протокол та припис складені за результатами проведеної перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Приватного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" від 23 червня 2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що дії департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві щодо проведення позапланової перевірки Позивача здійснені безпідставно та з перевищенням повноважень.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" залишена без задоволення, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2015 року - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 жовтня 2016 року касаційна скарга Публічного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" задоволена частково, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2015 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року скасовані, адміністративна справа № 826/14389/15 направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована також тим, що дії щодо проведення перевірки та спірні рішення Державної архітектурно будівельної-інспекції України є протиправними та необґрунтованими.

Вказано, що суд першої інстанції своїм рішенням визнавши законною оскаржувану Позивачем перевірку порушив норми закону, так як будівлі вже три роки до проведення перевірки Відповідачем були прийняті в експлуатацію, а не перебували на етапах виконання підготовчих чи будівельних робіт.

Також вказано, що акт перевірки, складений за відсутності суб`єкта містобудування чи його уповноваженого представника, не може бути підставою для складання протоколу, припису та постанови про накладення штрафу на нього, що є порушенням прав суб`єкта містобудування бути присутнім під час проведення перевірки, подавати заперечення на акт перевірки та надавати пояснення з приводу нібито встановлених порушень. Порушення процедури проведення перевірки є достатньою підставою для скасування її результатів.

Відтак, судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права при визнанні законною перевірки, яка проведена Відповідачем без присутності уповноваженої суб`єктом містобудування особи, та зазначенню у своєму рішенні, що присутність це лише право, хоча факт проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил без присутності уповноваженої суб`єктом містобудування особи свідчить про допущення грубого, а не формального порушення ДАБІ України порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 822/716/16.

Також, Позивачем зазначено, що судом першої інстанції, після зміни складу суду, проігноровано вимоги ухвали Вищого адміністративного суду України по даній справі та не взято до уваги висновок експертизи, котрий був зроблений на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України та цього ж суду, але Вищий адміністративний суд України зазначив, що для повного та всебічного вирішення справ цієї категорії потребує спеціальних знань у галузі будівництва та проектування з питання визначення категорії складності вищезазначеного об`єкту будівництва.

Відзиву Відповідача на апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі постанови слідчого відділу Головного слідчого управління МВС України від 21 травня 2015 року призначено позапланову перевірку дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об`єкті будівництва по вул. Ушинського, 40 у Солом`янському районі м. Києві у ПАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод". Проведення перевірки доручено Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві.

Супровідним листом від 25 травня 2015 року № 13/2/3-10832/6 старшим слідчим в ОВС ГСУ МВС України направлено на адресу Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві постанову від 21 травня 2015 року про призначення позапланової документальної перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об`єкті будівництва на земельній ділянці по вул. Ушинського, 40 у Солом`янському районі м. Києві.

На підставі постанови слідчого СГ ГСУ МВС України від 21 травня 2015 року про призначення позапланової документальної перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об`єкті будівництва ПАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" Департаментом державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві видано наказ від 08 червня 2015 року № 541 про проведення позапланової перевірки та направлення від 10 червня 2015 року б/н про проведення позапланової перевірки.

Посадовцями Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві 23 червня 2015 року відповідно до ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 533), у присутності представника за довіреністю Публічного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" Волощенка Олександра Володимировича, проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил публічним акціонерним товариством "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" на об`єкті: будівництво адміністративно-офісного центру: вулиця Ушинського, 40 у Солом`янському районі, міста Києва.

За результатами зазначеної позапланової перевірки Відповідач склав акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 23 червня 2015 року.

Представник Позивача від підписання акту перевірки у день його складання та від отримання акту перевірки відмовився, про що міститься відповідний запис в акті перевірки.

Як вбачається з акту від 23 червня 2015 року, за результатами перевірки Відповідачем встановлено наступне:

- на земельній ділянці по вул. Ушинського, 40 у Солом`янському районі м. Києва, яка використовується відповідно до договору оренди зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 13 січня 2005 року за № 72-6-00238 ПАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" (замовник), розташовані виробничі будівлі, а також розташований адміністративно-офісний 14-ти поверховий будинок (Dominion business park). Цільове призначення земельної ділянки - експлуатація та обслуговування виробничих будівель.

- будівля адміністративно-офісного центру - 14 поверхів (об`єкт відноситься до IV категорії складності відповідно до ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 "Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва"), збудована на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети. Виходячи із зазначеного, відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України вищезазначений об`єкт будівництва вважається самочинним будівництвом, чим порушено ч. 1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

- зазначений об`єкт - адміністративно-офісний 14-ти поверховий будинок (Dominion business park) (літ. Т) експлуатується замовником без прийняття в експлуатацію, чим порушено ч. 8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

- площі, після реконструкції, нежитлових приміщень будівель (літ. А, Б, Б1), які зазначені в деклараціях суттєво відрізняються від площ, вказаних за результатами технічної інвентаризації. Отже, зазначена реконструкція виконувалась не в межах геометричних розмірів будівель (літ. А, Б, Б1). Замовником не отримані містобудівні умови та обмеження, чим порушено ст. 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", п. 4 ДБН А.2.2-3-2012 "Склад та зміст проектної документації на будівництво".

Враховуючи встановлені порушення, Департаментом відносно Позивача було складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 23 червня 2015 року, в якому були зафіксовані результати проведеної позапланової перевірки. Розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності було призначено на 30 червня 2015 року о 10 год. 00 хв. у приміщенні департаменту за адресою: м. Київ, бульвар Л. Українки, 26.

Крім того, Відповідачем видано припис від 23 червня 2015 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Згідно з вказаним приписом зобов`язано Позивача у строк до 07 грудня 2015 року усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку.

Від підписання вищезазначеного припису, як і від інших складених відносно Позивача документів, уповноважений представник ПАТ "Київський дослідний ремонтно-технічний завод" відмовився.

Листом від 24 червня 2015 року № 10126-10/2406/0215 Відповідачем запропоновано подати перелік документів та повторно повідомлено, що розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відбудеться 30 червня 2015 року о 10 год. 00 хв.

Так, на підставі акту перевірки від 23 червня 2015 року, протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 23 червня 2015 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України винесено постанову від 30 червня 2015 року № 48/15/10126-85/3006/05, якою встановлено, що Позивачем реконструкція нежитлових приміщень будівель виконувалась не в межах геометричних розмірів будівель (літ. А, Б, Б1), що передбачає отримання містобудівних умов та обмежень, які замовником не були отримані, та постановлено визнати ПАТ "Київський дослідний ремонтно-технічний завод" винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 8 ч. 3 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та накладено штраф у сумі 54 810,00 грн.

Позивач, вважаючи протиправними дії Відповідача з проведення перевірки, складання акту перевірки від 23 червня 2015 року, протоколу від 23 червня 2015 року, винесення припису від 23 червня 2015 року та постанови від 30 червня 2015 року № 48/15/10126-85/3006/05, оскаржив їх до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що реконструкція об`єкта будівництва за адресою: місто Київ, Солом`янський район, вулиця Ушинського, 40, зокрема будівель А, Б, Б1 виконувалась не в межах геометричних розмірів, чим порушено вимоги ст. 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п. 4 ДБН А.2.2-3-2012 "Склад та зміст проектної документації на будівництво", що встановлено постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2015 року, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 березня 2016 року, у справі № 826/14388/15.

Крім того, судом першої інстанції вказано, що Позивачем не надано доказів та обґрунтувань щодо спростування по суті порушень, встановлених актом перевірки, вказуючи лише на незначні недоліки, які спростовані під час розгляду справи, та необізнаність та непоінформованість, які зумовлені самим Позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, та при розгляді апеляційної скарги вказує наступне.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року № 3038-VI, Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" від 14 жовтня 1994 року № 208/94-ВР, Закону України "Про архітектурну діяльність" від 20 травня 1999 року № 687-XIV, Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок №553), Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2013 року № 735 (далі - Порядок № 735), Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 08 квітня 2011 року № 439/2011 (далі - Положення № 439/2011) та іншими нормативно-правовими актами, на момент виникнення даних спірних правовідносин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний нагляд - сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності. Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами частини 4 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний нагляд - сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю № 553, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 23 травня 2011 року, Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції).

Згідно пункту 3 Порядку № 553 вбачається, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами інспекцій відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень.

Приписами пункту 7 Порядку № 553 визначено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, з-поміж інших, вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п`яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідної інспекції чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа інспекції зобов`язана пред`явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 553, посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно з підпунктами 16-18 Порядку № 553, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в інспекції.

Акт перевірки підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку та суб`єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

У відповідності до пункту 19 Порядку № 553, припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в інспекції, а інший надається суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 553 протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідної інспекції або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України.

Згідно з пунктом 22 Порядку № 553, постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб`єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб`єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в інспекції, яка наклала штраф.

У відповідності до пункту 23 Порядку № 553, інспекції ведуть облік справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та контролюють виконання приписів і постанов про накладення штрафів.

Відповідно до пункту 8 частини 3 статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" суб`єкти містобудування, які виконують будівельні роботи, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення, зокрема, за виконання будівельних робіт з порушенням вимог будівельних норм, державних стандартів і правил або затверджених проектних рішень - у розмірі сорока п`яти мінімальних заробітних плат.

Порядок, який визначає процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - штрафи), що передбачені Законом України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" є Порядок № 244.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 244 вбачається, що штрафи накладаються на суб`єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 244 про вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності керівник структурного підрозділу інспекції, його заступники, які згідно з функціональними обов`язками здійснюють державний архітектурно-будівельний контроль, або головний державний інспектор (далі - уповноважена посадова особа інспекції) складають протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Пунктом 15 Порядку № 244 передбачено, що протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інші матеріали подаються посадовій особі інспекції, уповноваженій розглядати справу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, з метою вирішення питання притягнення до відповідальності та накладення штрафу протягом трьох днів після його складення.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 244 справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності розглядається посадовою особою інспекції, до повноважень якої належить розгляд таких справ, протягом 15 днів з дня одержання зазначеною особою протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інших матеріалів справи.

Згідно підпункту 1 пункту 22 Порядку № 244 за результатами розгляду справи посадова особа інспекції, до повноважень якої належить розгляд справ, приймає одну з таких постанов, зокрема, постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - постанова про накладення штрафу).

Пунктом 25 Порядку № 244 передбачено, що постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку керівникові або уповноваженому представникові суб`єкта містобудування чи надсилається йому поштою, про що робиться відмітка у постанові. Другий примірник у разі несплати штрафу в установлений строк пред`являється інспекцією до примусового виконання у порядку та строки, визначені Законом України "Про виконавче провадження", а третій - залишається в інспекції, яка винесла постанову.

Відповідно до пункту 28 Порядку № 244 постанову про накладення штрафу та постанову про закриття справи відповідно до ст. 5 Закону №208/94-ВР може бути оскаржено суб`єктом містобудування, щодо якого її винесено, до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк інспекції, яка винесла відповідну постанову.

Пунктом 29 Порядку № 244 зазначено, що оскарження постанови про накладення штрафу в установлений строк зупиняє її виконання до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Складені за результатами проведеної перевірки акт, припис та протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 23 червня 2015 року направлено на адресу Позивача рекомендованим листом № 10/26-10/2406/02/5 від 24 червня 2015 року з повідомленням про вручення.

Згідно зі зворотного поштового повідомлення, Позивачем отримано вказаний лист 30 червня 2015 року.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що представник за довіреністю ПАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" Волощенко Олександр Володимирович був присутній під час проведення перевірки, що підтверджується його підписом на складених документах про відмову в отриманні документів та підписання їх, що не заперечується Позивачем, а отже, останній також був повідомлений про проведення розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посилання Позивача, викладені, зокрема, в апеляційній скарзі, щодо необізнаності про проведення перевірки спростовуються тим, що представник Позивача особисто ознайомився та отримав направлення для проведення позапланової перевірки від 10 червня 2015 року, що підтверджується особистим підписом Волощенко О.В. від 10 червня 2015 року із зазначенням номеру телефону для подальшого інформування Інспекцією Позивача.

В частині тверджень Позивача, що Волощенко Олександр Володимирович не був уповноваженим представником, оскільки довіреність від 23 червня 2015 року № 07/00-010097 видана останньому не уповноваженою на те особою, то такі доводи правомірно спростовані судом першої інстанції, який вказав, що заступник голови правління Калугіна К.С. виписала Волощенку Олександру Володимировичу довіреність від 23 червня 2015 року № 07/00-010097 на представлення інтересів ПАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" в департаменті Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві.

Доводи Позивача в апеляційній скарзі щодо видачі довіреності від 23 червня 2015 року № 07/00-010097 Волощенку Олександру Володимировичу неуповноваженою особою не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки не спростовують правомірність проведення перевірки Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень.

Крім того, суд першої інстанції вірно вказав, що на Відповідача не покладено повноважень на здійснення окремої перевірки дійсності довіреності.

Колегія суддів також зазначає, що встановлення осіб, які можуть бути належно уповноваженими для видачі довіреностей не відносилось до компетенції посадових осіб Державної архітектурно-будівельної інспекції України. Відтак, Відповідач не був та не міг бути обізнаний, що Калугіна Катерина Сергіївна не була уповноважена на видачу вказаної довіреності, що вказує на правомірність його дій в межах спірних правовідносин.

Разом з тим, відповідно до пункту 13 Порядку № 553, участь суб`єкта містобудування під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю є виключно його правом, а не обов`язком, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 826/5856/16.

Оцінюючи наявність підстав для проведення перевірки, суд першої інстанції вірно вказав, що підставою для проведення позапланової перевірки Позивача слугувала саме постанова слідчого СГ ГСУ МВС України від 21 травня 2015 року про призначення позапланової документальної перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об`єкті будівництва ПАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод", а отже, якщо Позивач не погоджується з вказаною постановою, то в даному випадку, він не позбавлений права оскаржити дії даного слідчого, згідно КПК України.

Крім того, аналіз положень п. 7 Порядку № 553 вказує, що підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, вимога правоохоронних органів про проведення перевірки. Під час проведення позапланової перевірки посадова особа інспекції зобов`язана пред`явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що дії Відповідача по проведенню позапланової перевірки будівництва адміністративно-офісного центру, за адресою: вулиця Ушинського, 40 у Солом`янському районі, міста Києва були здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені положеннями чинного законодавства України.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови № 48/15/10126-85/3006/05 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 30 червня 2015 року, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч. 3 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю. Накладати штраф від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, мають право його керівник та уповноважені ним посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до пункту 8 частини 3 статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", суб`єкти містобудування, які виконують будівельні роботи, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення, зокрема, за виконання будівельних робіт з порушенням вимог будівельних норм, державних стандартів і правил або затверджених проектних рішень - у розмірі сорока п`яти мінімальних заробітних плат.

У відповідності до пункту 4, пункту 6, пункту 7 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1995 року № 244 (далі - Порядок №244), підставою для розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є відповідний протокол, складений посадовою особою інспекції за результатами перевірки. Разом з протоколом складається припис. Штраф за правопорушення може бути накладено на суб`єкта містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення. Днем виявлення правопорушення є день складення акта перевірки відповідного суб`єкта містобудування. Притягнення суб`єктів містобудування до відповідальності не звільняє їх від відшкодування заподіяної внаслідок правопорушення шкоди. Протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності підписується особою, яка його склала, суб`єктом містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а також свідками (у разі наявності). У разі відмови суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, від підписання протоколу або ознайомлення з ним уповноважена посадова особа інспекції, що складає протокол, робить про це відповідну відмітку в ньому. Суб`єкт містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які є його невід`ємною частиною, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Позивач при розгляді справи в суді першої інстанції зазначив, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки прийнята на підставі протоколу, який на його думку складено з порушеннями норм чинного законодавства України, та оскільки реконструкція проведена в межах геометричних розмірів будівель літ. А, Б, Б'.

Суд першої інстанції обгрунтовано вказав, що зазначені у зареєстрованих деклараціях про початок виконання будівельних робіт від 14 листопада 2012 року № КВ0, від 14 листопада 2012 року № КВ1, від 14 листопада 2012 року № КВ2, від 14 листопад 2012 року № КВ3 площі нерухомого майна суттєво відрізняються від площ вказаних за результатами технічної інвентаризації, що ставить під сумнів факт дотримання попередніх геометричних розмірів будівель літ. А, Б, Б' при здійсненні реконструкції.

Крім того, колегія суддів враховує, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 жовтня 2016 року касаційна скарга Публічного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" задоволена частково, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2015 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року скасовані, адміністративна справа № 826/14389/15 направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Приймаючи вказану ухвалу, Вищий адміністративний суд України зазначив, що судами попередніх інстанцій безпідставно не надано правову оцінку порушенню Позивачем п. 8 частини третьої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" в частині не отримання містобудівних норм та обмежень, оскільки згідно п. 25 Переліку об`єктів будівництва, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 7 липня 2011 року № 109, містобудівні умови та обмеження не надаються при реконструкції житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщеннях громадського призначення.

Вищим адміністративним судом України вказано, що встановлення факту порушення геометричних розмірів будівель літ. А, Б, Б1 здійснювалося без будь-яких технічних пристроїв, без використання вимірюючих пристроїв, а судами не встановлено, чи є будівлі літ. А, Б, Б1 та Т, що розташовані по вул. Ушинського, 40 у м. Києві єдиною спорудою чи окремими спорудами, чи пов`язані площі зазначених вище будівель між собою та чи призведе зміна площі в одній з цих будівель до зміни загальної площі в іншій будівлі. Крім того, судами попередніх інстанцій не визначено, до якої складності будівництва відносяться будівлі літ А, Б, Б1 та Т, що розташовані по вул. Ушинського, 40 в м. Києві.

Враховуючи вищевикладене, Вищий адміністративний суд України вказав, що для вирішення спору необхідно встановити усі обставини справи, які потребують спеціальних знань у галузі будівництва, проектування та можуть бути встановлені, зокрема, шляхом проведення відповідної експертизи.

Відтак, на виконання вимог суду касаційної інстанції, зазначених в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20 жовтня 2016 року, Окружним адміністративним судом міста Києва ухвалою від 30 січня 2017 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, поставивши перед експертом наступні питання:

- до якої категорії складності згідно будівельних норм та стандартів потрібно було віднести будівлі, що введені в експлуатацію згідно декларацій про готовність об`єктів до експлуатації: № КВ 6 від 26.12.2012 року, № 4 від 26.12.2012 року; № 5 від 26.12.2012 року; № КВ 3 від 26.12.2012 року, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ушинського, 40?;

- чи здійснювалась реконструкція будівель літ. А, Б, Б1, що відбувалось у 2012 році в межах геометричних розмірів цих будівель?;

- чи є будівлі літ. А, Б, Б1 та Т, що розташовані по вул. Ушинського, 40 у м. Києві єдиною спорудою чи окремими спорудами, чи пов`язані площі зазначених вище будівель між собою та чи призведе зміна площі в одній з цих будівель до зміни загальної площі в іншій будівлі?

На виконання вимог вищевказаної ухвали, від Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України до суду першої інстанції надійшов висновок експерта № 12-5/56 від 29 грудня 2017 року за результатами судової будівельно-технічної експертизи, проведеної в адміністративній справі № 826/14389/15, в якому встановлено наступне:

- будівлі літ "А", "Б", "Б1" та "Т", які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ушинського, 40 відносяться до ІІІ категорії складності;

- реконструкція будівель літ "А", "Б", "Б1" та "Т", які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ушинського, 40 здійснювались в межах геометричних розмірів цих будівель.

- будівлі літ "А", "Б", "Б1" та "Т", які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ушинського, 40 являються окремими об`єктами нерухомого майна та зміна площі в одній з них не призведе до зміни загальної площі іншої будівлі.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд першої інстанції, оцінюючи наявність підстав для врахування висновку Київського науково-дослідного експертного-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ від 29 грудня 2017 року № 12-5/56 вказав, що оскільки судовими рішеннями, які набрали законної сили, у справах № 826/14388/15 та № 826/14391/15 встановлено, що на земельній ділянці, яка належить Публічному акціонерному товариству "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" розташований адміністративно-офісний 14-ти поверховий будинок, який відноситься до IV категорії складності, а реконструкція об`єкта будівництва за адресою: місто Київ, Солом`янський район, вулиця Ушинського, 40, зокрема будівель А, Б, Б1 виконувалась не в межах геометричних розмірів, то з урахуванням ч. 4 ст. 78 КАС України, даний висновок не береться до уваги та не має наперед встановленої сили, оскільки обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, свідчать про правомірність аргументів суб`єкта владних повноважень, є остаточними та не підлягають іншому доказуванню, з чим погоджується колегія суддів.

Отже, суд першої інстанції обгрунтовано вказав, що вищевказана реконструкція об`єкта будівництва виконувалась не в межах геометричних розмірів, що є порушенням вимог ст. 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п. 4 ДБН А.2.2-3-2012 "Склад та зміст проектної документації на будівництво", та свідчить про правомірність постанови № 48/15/10126-85/3006/05 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 30 червня 2015 року

Колегія суддів оцінюючи доводи Позивача щодо неврахування висновку експерта судом першої інстанції, вказує, що висновок експерта не має наперед встановленого значення, йому не надається перевага перед іншими доказами і, як всі інші докази, він оцінюється судом за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в постанові або ухвалі.

У спірному випадку підстави неприйняття висновку експерта цілком вмотивовані судом першої інстанції, який встановив, що зазначені обставини, які були предметом дослідження експерта, неодноразово встановлювались при розгляді інших справ за участю тих самих сторін, що спростовує доводи Позивача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо необґрунтування підстав відхилення висновку експерта.

В частині вимог щодо визнання протиправним та скасування припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 23 червня 2015 року, колегія суддів також приходить до переконання до відсутності підстав для скасування вказаного припису, позаяк Відповідачем було обгрунтовано встановлено факт порушення Позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, що не спростовано Позивачем ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів відхиляє доводи Позивача про відсутність встановлених порушень в частині не отримання містобудівних норм та обмежень, оскільки згідно п. 25 Переліку об`єктів будівництва, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 07 липня 2011 року № 109, містобудівні умови та обмеження не надаються при реконструкції житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщеннях громадського призначення, з огляду на таке.

Положеннями пункту 7 Порядку віднесення об`єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 року № 557 визначено, що під час проведення державного архітектурно-будівельного контролю на об`єктах самочинного будівництва (у разі відсутності проектної документації) категорія складності таких об`єктів визначається посадовими особами Держархбудінспекції та її територіальних органів, а в разі необхідності - шляхом проведення експертизи експертною організацією чи експертом, що має відповідний сертифікат.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів також вказує на правомірність припису, складеного за результатами перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Приватного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" від 23 червня 2015 року, оскільки Позивачем належно не спростовано факт допущення виявлених порушень на об`єкті будівництва, а відтак висновки Відповідача щодо наявності підстав для усунення таких порушень були обгрунтованими, що Позивачем не спростовано ані в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду справи.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування протоколу від 23 червня 2015 року про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, то суд першої інстанції дійшов правомірного висновку і вірно вказав на відсутність підстав для їх задоволення, оскільки відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

В акті перевірки та в протоколі перевіряючий лише фіксує порушення, а сам протокол та акт перевірки не несе жодних наслідків для особи, яку перевіряють.

Таким чином, оскільки протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності не є рішенням суб`єкта владних повноважень, що спричиняють виникнення будь-яких прав і обов`язків осіб чи суб`єктів владних повноважень, а сам по собі протокол не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, він не створює юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливають на права та обов`язки замовника будівельних робіт та не є обов`язковим для виконання, отже не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії, а отже протокол сам по собі не має правового значення, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої палати Верховного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 9901/801/18, від 13 листопада 2019 року у справі № 9901/331/19.

Колегія суддів під час апеляційного розгляду справи вказує, що Позивачем не надано обгрунтованих та достатніх доказів, які б спростовували відсутність виявлених Відповідачем порушень станом на момент проведення перевірки, що свідчило б про відсутність підстав для прийняття оскаржуваних рішень в межах спірних правовідносин.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

В свою чергу, Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок виконано, та у встановленому порядку обґрунтовано правомірність своїх дій та рішення.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у позовній заяві та поясненнях, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга Позивача не містить.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Приватного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод", викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 28.12.2020 року.