Справа № 757/28197/20-а
Суддя: Бусик О. Л.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Диба І.Б.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Віценко Артем Геннадійович, до молодшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Житомирській області 1 батальйону 4 роти Шевчука В`ячеслава Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26.06.2020 р. серія ЕАМ № 2741099,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до молодшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Житомирській області Шевчука В`ячеслава Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення якого на позивача було накладено штраф в розмірі 510 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення; відсутні докази встановлення самого обмежувального знаку 3.29 на ділянці дороги, по якій рухався позивач; відсутні докази встановлення обмежувального знаку 3.29 у відповідності до п. 12.10 Правил дорожнього руху і п. 10.5.26. Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування. ДСТУ 4100-2014», зокрема відсутні докази встановлення додаткового дорожнього знаку, який попереджає про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта; відсутні докази видачі інспектору технічного засобу TruCAM 000567, його опломбування та повірки у встановленому порядку; в постанові не зазначено точного місця вчинення правопорушення, а розгляд справи проводився в іншому місці, на відстані 105 км. від зазначеного в постанові місця вчинення; на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, його було безпідставно позбавлено можливості скористатись професійною правничою допомогою, що в свою чергу є самостійною підставою для визнання оскаржуваної постанови незаконною, що має наслідком її скасування.

Ухвалою судді від 18 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників.

07 жовтня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечує проти позовних, вважає постанову правомірною та такою, що не підлягає скасуванню із наступних підстав.

В якості доказу перевищення швидкості надає відповідне фото та з приладу TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТС000567).

Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2.

Зазначає, що відповідно до свідоцтва про перевірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/18033, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 15.01.2020 р. та чинного до 15.01.2021 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000567 є придатним до застосування.

Відповідно до Журналу обліку лазерного вимірювання швидкості TruCAM № 000567, а саме: 26.06.2020 відповідачу та його напарнику було видано прилад TruCAM для фіксації порушень ПДР. Тобто факт правомірності використання TruCAM поліцейськими управління патрульної поліції в Житомирській області підтверджується вказаним журналом, а також розташування сил та засобів роти № 4 УПП в Житомирській області.

Дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» знаходиться на відмітці - 107 км А/Д М-06 «Київ-Чоп», який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Крім того, на відмітці - 106 км + 235 м та 105 км + 400 м А/Д М-06 «Київ-Чоп» розташований знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год».

При цьому, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

22 жовтня 2020 року на адресу суду надійшли пояснення на відзив в яких на позовну заяву, яким представник звертає увагу суду на те, що у відзиві не спростовані такі обставини, як: що обмежувальний знак 3.29 був встановлений на день винесення оскаржуваної постанови, а також, що він був встановлений у відповідності до п. 12.10 Правил дорожнього руху і п. 10.5.26. Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування. ДСТУ 4100- 2014»; що поліцейський порушив права позивача, не призначив розгляд справи на дату, в яку б позивач фізично міг забезпечити участь захисника при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а відразу незаконно прийняв оскаржувану постанову; в оскаржуваній постанові зазначено різні місця начебто вчиненого адміністративного правопорушення та місця розгляду справи про адміністративне правопорушення; правомірність використання приладу TruCAM 000567 не підтверджується документально, оскільки відповідач надає технічні документи на інший прилад.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії ЕАМ № 2741099, складеної молодшим лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в Житомирській області Шевчуком В.В. 26.06.2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Згідно даної постанови, 26.06.2020 року о 09 год. 2 хв. водій керуючи транспортних засобом рухався зі швидкістю 86 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості», перевищив обмежену максимальну швидкість руху на 36 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM 000567, чим порушив п. 12.9.а ПДР - перевищення водієм максимальної швидкості транспортного засобу.

За змістом ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 12.9 (б) ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно з ч.1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як вбачається із матеріалів справи, швидкість руху транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , була зафіксована за допомогою технічного засобу «TruCAM» 000567 (свідоцтво про повірку законодавчого регулювання засобу вимірювальної техніки № 22-01/18033 чинне до 15 січня 2021 р.).

Відповідно до копії сертифікату відповідності № 22-01/18033, виданого 14 лютого 2020 р., ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ», за результатами перевірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 № 000567, виробник Laser Technology Inc., США, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.

Згідно з копією експертного висновку, зареєстрованого в Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України 27.09.2018 р. за № 04/02/03-300, дійсний до 27.09.2021 р., об`єкт експертизи: лазерний вимірювач швидкості LTI 20-20 TruCAM. Зазначено, що в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033-3-2015, із довжиною ключа 256 біт., об`єкт експертизи забезпечує конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних. Дія експертного висновку поширюється на зразки об`єкта експертизи із заводськими номерами наведеними у додатку, серед яких і № ТС 000567.

Як вбачається з даних, зафіксованих технічним засобом «TruCAM» № 000567, автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 86 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху транспортних засобів на 36 км/год.

Нормою частини 1 статті 6 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно частини 1 статті 7 цього Закону під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначені основні повноваження поліції. Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, складена відповідачем не в автоматичному режимі.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 статті 258 КУпАП).

Відповідно до ч. 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо застосування положень статті 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому, варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У згаданому Висновку Науково-консультативна рада дійшла висновку: під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок Науково-консультативної ради ґрунтувався на тому, що положення статті 258 КУпАП не розповсюджувалися на статтю 122 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, статті 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 статті 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Висновку, рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (стаття 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним, посилання позивача щодо незаконного розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення є безпідставними.

Частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п.12.9 (б ) Правил дорожнього руху України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Як убачається з фото, зроблених за допомогою пристрою TruCАM, серійний номер TC000567, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/18033 чинне до 15 січня 2021 року, транспортний засіб «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по дорозі Київ Чоп 105м км+800, в межах дії знаку 3.29, зі швидкістю 86 км/год, в зоні, де встановлено швидкісна межа до 50 км/год, відстань від приладу вимірювання швидкості до транспортного засобу становила 321,6 м.

В матеріалах справи, на підтвердження розташування дорожнього знаку обмеження швидкості 3.29 (50) на автомобільній дорозі М-06 Київ - Чоп (км. 105+400 м.) на розподільчий смузі та праворуч станом на 02.05.2019 р. наявний лист Державного агентства автомобільних доріг України від 03.05.2019 № 11-02/763.

Дані відомості матеріалами справі не спростовані, а тому підстави вважати, що станом на день вчинення адміністративного правопорушення дорожній знак 3.29 (50) не був розміщеній на ділянці дороги Київ-Чоп 105км.+800 м. відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд не погоджується з доводами позивача щодо нелаженісті доказів, отриманих за допомогою TruCАM.

Отже, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 2741099 від 26.06.2020 р., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, складена повноважною особою, за своєю формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, приймаючи вказану постанову відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 122, 222, 251, 258, 276, 283, 284 КУпАП, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», статтями 5, 19, 20, 72, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Віценко Артем Геннадійович, до молодшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Житомирській області 1 батальйону 4 роти Шевчука В`ячеслава Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26.06.2020 р. серія ЕАМ № 2741099 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.Л. Бусик