Справа № 486/1991/20
Суддя: Далматова Г. А.
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 486/1991/20 Провадження №2-а/486/33/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі головуючого судді Далматової Г. А., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Калюжного Євгена Дмитровича про визнання незаконними та скасування постанов про зняття арешту та закриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Калюжного Є.Д. про визнання незаконними та скасування постанов про зняття арешту та закриття виконавчого провадження.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що державний виконавець 20 жовтня 2020 року виніс постанову про закриття виконавчого провадження та зняття арешту з рахунків боржника на підставі сплати боргу за виконавчим листом особисто стягувачу та надання державному виконавцю прибутково-касового ордеру, при цьому виконавчий збір також був сплачений у повному обсязі. Посилаючись на фактичне неотримання коштів, що підлягали стягненню на підставі рішення суду №486/1565/19 від боржника ТОВ «Укравест» та неправомірні дії державного виконавця, позивач просив скасувати зазначені постанови від 20 жовтня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пункт 2 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачає, що публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені й Законом України "Про виконавче провадження", згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Дана правова позиція висловлена 03.04.2019 року Великою Палатою Верховного суду у Постанові, винесеної у справі № 370/1034/15-ц (провадження № 14-103цс19). Аналогічний висновок висловлювався Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06.06.2018 року (справа № 127/9870/16-ц), від 30.01.2019 року (справа № 161/8267/17) та інших.

У постанові Великої Палати ВС від 14 березня 2018 року у справі №213/2012/16 суд зазначив: якщо законом встановлено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи ДВС до суду, який прийняв відповідне рішення, як це передбачено для виконання судових рішень, то у такому разі виключається юрисдикція адміністративних судів із зазначеної категорії справ.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За усталеною судовою практикою Верховного Суду, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило нового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, суд зазначає, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З позову та доданих до нього документів вбачається, що підставою для звернення з позовом до суду є незгода з рішенням державного виконавця, а саме зняттям арешту з рахунків боржника та закриттям виконавчого провадження, при фактичній відсутності виплат з боку боржника, що позбавляє стягувача права на отримання грошових коштів, що є майновим інтересом.

Аналіз наведених правових положень у сукупності з обставинами цієї справи дають підстави для висновку, що спір про скасування постанов про зняття арешту та закриття виконавчого провадження за викладених обставин має не публічний, а приватно - правовий характер (оскільки виникає спір про цивільне право), а відтак має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись статтями 170, 248, 256, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Калюжного Євгена Дмитровича про визнання незаконними та скасування постанов про зняття арешту та закриття виконавчого провадження .

Роз`яснити позивачу, щодо розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції загального місцевого суду за правилами цивільного судочинства.

Позовну заяву разом із усіма доданими до неї документами повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному статтями 295-297 Кодексу адміністративного суду України з урахуванням пункту 15.5. Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Южноукраїнського міського суду Г. А. Далматова