Справа № 620/4831/20
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/4831/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі ГУНП в Чернігівській області, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови позивачу у не нарахуванні та невиплаті компенсації за перероблені зверх норми години або невикористані дні відпустки за 2017-2020 роки відповідно до наказів про переведення особового складу ГУНП в Чернігівській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант службової діяльності, який регламентований Інструкцією про порядок переведення органів Національної поліції на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом № 1560 від 10.12.2015 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за перероблені зверх норми години або невикористані дні відпустки за 2017-2020 роки відповідно до наказів про переведення особового складу ГУНП в Чернігівській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант службової діяльності, який регламентований Інструкцією про порядок переведення органів Національної поліції на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом № 1560 від 10.12.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 2015 року по 07.08.2020 проходив службу в ГУНП в Чернігівській області. Після отримання відповіді ГУНП в Чернігівській області позивачу стало відомо, що на протязі 2017-2020 років заробітна плата нараховувалась невірно, а саме при її нарахуванні не враховані накази про переведення особового складу ГУНП в Чернігівській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант службової діяльності, який регламентований Інструкцією про порядок переведення органів Національної поліції на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2015 № 1560, який передбачає несення служби понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні, що збільшило робочий день з восьми годин до дванадцяти годин, а робочий тиждень з п`яти діб до шести діб. Факт залучення позивача до несення служби понад установлену норму часу підтверджується письмовими поясненнями осіб. Однак позивачу не було нараховано та не виплачено підвищену заробітну плату або компенсацію за не використані дні відпустки за період 2017-2020 років з урахуванням наказів про переведення особового складу ГУНП в Чернігівській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант службової діяльності.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі до суду відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

В межах встановленого судом строку, відповідачем подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначає, що викладені у позові обставини не відповідають дійсності та наявним доказам.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій останній зазначає аналогічні обставини, викладені у позові та вказує, що відзив ГУНП в Чернігівській області не спростовує доводів та аргументів, викладених в позовній заяві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Наказом ГУНП в Чернігівській області від 07.08.2020 218 о/с позивача звільнено зі служби в поліції з посади оперуповноваженого відділу організаційно-аналітичної роботи управління протидії наркозлочинності ГУНП в Чернігівській області за п. 4 (у зв`язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 11.08.2020, з виплатою компенсації за фактично відпрацьований час у 2020 році (а.с.13).

Як слідує з матеріалів справи 10.09.2020 позивач звернувся до ГУНП в Чернігівській області з заявою, в якій просив нарахувати та виплатити не довиплачену заробітну плату за період 2017-2020 років з урахуванням наказів про переведення особового складу ГУНП в Чернігівській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант службової діяльності (а.с.17).

21.09.2020 листом №К-353аз/124/05/21-2020 ГУНП в Чернігівській області повідомило, що відповідно до п. 20 розділу І наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам виших навчальних закладів МВС із спеціальними умовами навчання» за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується. Також зазначено, що видання наказів про переведення особового складу ГУНП в Чернігівській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант служби не впливають на розмір нарахованого грошового забезпечення (а.с.18).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації за перероблені зверх норми години або невикористані дні відпустки за 2017-2020 роки позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Так, частиною першою статті 94 Закону визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (ч.2 ст.94 Закону).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок №260).

Положення Порядку № 260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 3 Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 20 Розділу І Порядку № 260 за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується. Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку (у порядку компенсації) надається протягом двох наступних місяців.

Пунктом 8 розділу III Порядку № 260 встановлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Порядок та умови виплати поліцейським грошового забезпечення регулюються нормами спеціального законодавства, а не нормами законодавства про працю, на що зокрема наголошено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» N 13 від 24.12.1999, яка визначає, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

З огляду на вищевикладене, нормами спеціального законодавства, яке регулює порядок та умови проходження служби в Національній поліції, звільнення зі служби та умови і порядок виплати поліцейським грошового забезпечення, врегульовано питання виплати грошового забезпечення, в тому числі і під час виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, та виплати компенсацій за невикористані дні відпустки.

Посилання позивача на той факт, що в період 2017-2020 років у відповідності до наказів ГУНП в Чернігівській області про переведення особового складу на посилений варіант несення служби (а.с.26-46) та норм Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2015 № 1560 для особового складу ГУНП в Чернігівській області, в тому числі і для позивача було встановлено 12-годинний робочий день, а робочий тиждень було збільшено з п`яти до шести діб, не приймаються судом до уваги, зважаючи на таке.

Так, наказом ГУНП в Чернігівській області від 02.09.2016 № 1033 затверджено Правила внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області», відповідно до яких було визначено робочий день з 9.00. до 18.00, вихідні дні - субота та неділя (а.с.63-64).

Порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності врегульовано нормами наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1560 від 10.12.2015 (далі Інструкція).

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції посилений варіант службової діяльності (далі - посилений варіант) - комплекс організаційно-правових, превентивних, профілактичних, оперативних та інших заходів, пов`язаних з особливим режимом виконання службових завдань і залученням значної кількості поліцейських з метою швидкої стабілізації оперативної обстановки, якщо наявними силами і засобами, що безпосередньо залучені до забезпечення публічної безпеки і порядку у повсякденному режимі несення служби, їх виконати неможливо. Залежно від обставин, що склалися, посилений варіант може бути оголошений як для всіх працівників органів поліції, так і для її окремого органу або відокремленого підрозділу.

Пункт 5 Розділу IV Інструкції визначає, що за наказом керівників, які мають право введення посиленого варіанта, чисельність сил може бути збільшена за рахунок установлення для поліцейських (крім добових нарядів) несення служби понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні, але не більше 12-годинного робочого дня та шестиденного робочого тижня.

З наведених вище норм вбачається, що обов`язковою умовою встановлення для поліцейських більшої тривалості часу понад установлену та введення шестиденного робочого тижня є відповідний наказ керівника, який має право на видання наказу про введення посиленого варіанта службової діяльності з обов`язковим встановленням більшої тривалості робочого часу та (або) встановлення шестиденного робочого дня.

В спірний період 2017-2020 років в установленому спеціальними нормами порядку (відповідними наказами) для поліцейських ГУНП в Чернігівській області, в тому числі і для позивача, несення служби понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні, не встановлювалась. Також шестиденний робочий тиждень відповідними наказами не встановлювався і (або) зміни до «Правила внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців і працівників структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області», затверджених наказом ГУНП в Чернігівській області від 02.09.2016 № 1033 не вносилися.

Суд зазначає, що надані позивачем копії наказів ГУНП в Чернігівській області про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності (а.с.26-46) рішень керівника про збільшення робочого часу на певний термін або встановлення шестиденного робочого тижня в періоди 2017 -2020 років не містять.

Суд критично відноситься до наданих позивачем в якості доказу копій письмових пояснень, звільнених працівників щодо підтвердження факту понад нормованого щоденного робочого дня позивача та роботу останнім у вихідні дні, оскільки вказані особи перебували на службі в інших підрозділах ГУНП в Чернігівській області (а.с.19-25).

В матеріалах справи відсутні докази в розумінні норм статтей 73-76 Кодексу адміністративного судочинства України щодо встановлення у 2017-2020 роках для особового складу ГУНП в Чернігівській області, в тому числі і для позивача, більшої тривалості робочого часу та шестиденної робочої неділі.

Водночас в довідці від 20.11.2020 № 772 зазначено, що в особовій справі колишнього працівника поліції ОСОБА_1 матеріали щодо залучення в період з 2017-2020 роки останнього до несення служби у дні відпочинку (вихідні, святкові та неробочі дні) відсутні (а.с.67).

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 92 Закону поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Частинами першою-третьою статті 93 Закону встановлено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону (ч.10 ст. 93 Закону).

Згідно довідки Управління кадрового забезпечення ГУНП в Чернігівській області від 23.11.2020 № 3812/124/20/01-2020 позивачу у 2017-2019 роках в порядку та розмірах, визначених ст. 93 Закону були надані щорічні оплачувані відпустки в повному розмірі. За не використану у 2020 році відпустку позивачу нарахована та виплачена компенсація за 22 доби невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2020 році, що також підтверджується наказом про звільнення позивача зі служби в поліції (а.с.13,66).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними, такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та були спростовані доводами відповідача, які підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

В зв`язку з відмовою в задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області (прос. Перемоги, 74, м. Чернігів, 14000, ).

Повний текст рішення суду складено 28.12.2020.

Суддя О.М. Тихоненко