Справа № 200/11228/20-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 р. Справа№200/11228/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецькій області ( юридична адреса: 87400, Донецька область, смт. Мангуш, вулиця Тітова, будинок 72-а, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

01 грудня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , який звернувся через свого представника адвоката Корнієнка А.А., діючого на підставі ордеру від 09 жовтня 2020 року із позовною заявою до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецькій області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 95 від 20 грудня 2019 року про відмову в призначенні пільгової пенсії;

- зобов`язати Мангушське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 грудня 2019 року про призначення пенсії на пільгових умовах, зарахувавши до підземного стажу період роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період його роботи підземним гірничомонтажником 5 розряду з повним робочим днем в ПАТ Шахта імені О.Ф. Засядько з 01 січня 2004 року по 24 квітня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Вважає прийняте рішення не обґрунтованим та таким, що позбавляє його права на пенсійне забезпечення лише через неможливість надання документів, підтверджуючих безпосередньо зайнятість протягом повного робочого дня на підземних роботах. Зазначив, що всі відомості про роботу внесені у його трудову книжку, а тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху, встановлено особі, яка звернулася із позовною заявою десятиденний строк від дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання доказів сплати судового збору (оригінал квитанції) у розмірі 840,80 грн. (або доказів на підтвердження неможливості його сплати).

08 грудня 2020 року засобами електронного зв`язку представником позивача надано до суду докази сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. справи 83-84).

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

23 грудня 2020 року відповідачем до суду наданий відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. У відзиві зазначив, що у зв`язку з неможливістю провести перевірку первинних документів, а саме довідки підприємства «Шахта ім. О.Ф. Засядька» № 21 від 06 лютого 2018 року, періоди роботи з 01 січня 2004 року по 31 жовтня 2015 року позивачу не був зарахований до пільгового стажу, оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній території України у місті Донецьку. На підставі вищезазначеного, Мангушське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області вважає, що діяло у спосіб та у межах передбачених Конституцією та Законами України. (арк. справи 98-99).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 (арк. справи 15-19).

Відповідно до довідки від 16 грудня 2019 року № 1451- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживанням позивача є: АДРЕСА_2 (арк. справи 21).

16 грудня 2019 року позивач звернувся до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за Списком № 1 (арк. справи 102).

До заяви про призначення пенсії позивач надав: паспорт та ідентифікаційний код; трудову книжку; військовий квиток; диплом по навчання; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідку № 21 від 06 лютого 2018 року, що визначає право на пенсію на пільгових умовах, заяву про спосіб виплати пенсії (арк. справи 103).

Відповідачем за результатами розгляду заяви позивача від 16 грудня 2019 року прийнято рішення № 95 від 20 грудня 2019 року, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з не підтвердженням пільгового стажу за Списком №1, а саме не зараховано до трудового стажу період роботи у ПАТ Шахта ім. О.Ф. Засядьказ 01 січня 2004 року по 31 жовтня 2015 року, у зв`язку з відсутністю даних про атестацію робочих місць та неможливість проведення перевірки первинних документів для призначення пенсії, що підтверджує особливий характер та умови праці, оскільки документи на підтвердження пільгового стажу позивача ПАТ Шахта ім. О.Ф. Засядька знаходяться на непідконтрольній Україні території (арк. справи 54-55).

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон 1058-IV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до частини 1 пункту 2 статті 114 Закону № 1058-ІV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Закон України Про пенсійне забезпечення № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі - Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Також Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до пункту а статті 13 Закону України № 1788-XII, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 вищевказаного Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Це передбачено Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а саме п. 20, згідно якого лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Підпунктом 1.1 пункту 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (далі за текстом - Порядок ведення трудових книжок), затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 за N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно п. 2.2 Порядку ведення трудових книжок, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповіднодо чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Порядку ведення трудових книжок визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою.

У трудовій книжці позивача зазначено наступне:

- запис № 20від 24 лютого 2003 року ш. ім. О.Ф. Засядька прийнятий підземним гірничомонтажником 4 розряду з повним робочим днем на шахті з випробувальним терміном на 1 місяць;

- запис № 21 від 21 січня 2004 року присвоєно 5 розряд гірничомонтажником;

- запис № 22 від 22 липня 2011 року Орендне підприємство «Шахта ім. О.Ф. Засядьказ 22 липня 2011 року перетворено в Публічне акціонерне товариство «Шахта імені О.Ф. Засядька»;

- запис № 23 від 28 лютого 2017 року звільнений з Публічного акціонерного товариства «Шахта імені О.Ф. Засядька» за власним бажанням (арк. справи 37-44).

Вказані записи у трудовій книжці оформлені належним чином (мають номера наказів, дати їх винесення, підписи та посади осіб, які вносили вказані записи, печатки підприємств).

Тобто, вказані записи у повному обсязі підтверджують факт роботи позивача у підземних умовах.

Таким чином, суд приходить до висновку, що уточнюючі довідки для підтвердження пільгового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Окрім того, пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду праці позивача в зв`язку з невідповідністю уточнюючої довідки є безпідставними, оскільки наявний трудовий стаж позивача повний робочий день під землею, на посадах, які відносяться до Списку № 1 - підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 квітня 2018 року у справі № 164/1993/14-а, від 19 червня 2018 року у справі № 592/5846/17, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17.

Окрім того, позивачем надана довідка видана орендним підприємством «Шахта ім. О.Ф. Засядька» за № 31 від 06 лютого 2018 року про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії (арк. справи 65).

Окрім того, Інформація щодо періодів роботи позивача за період з 2003 року по лютий 2017 року, зазначена в трудовій книжці, кореспондується з інформацією, зазначеною в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма - ОК-5) на ім`я ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ). Вказаний період роботи визначений як пільговий відповідно до коду ЗПЗО1ЗА1 (арк. справи 48-50).

Отже, належними та допустимими доказами, а саме трудовою книжкою та індивідуальними відомостями про застраховану особупідтверджується, що позивач має право на включення до пільгового стажу періоду роботи у ПАТ Шахта ім. О.Ф. Засядька, а саме період:з 24 лютого 2003 року по 28 лютого 2017 року включно.

За вказаних обставин, суд дійшов до висновку, що спірне рішення від 20 грудня 2019 року за № 95 про відмову у призначенні пенсії позивачу було прийнято не обґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу період роботи з березня 2017 року по 24 квітня 2020 року до загального страхового стажу період роботи у ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядька» суд зазначає, що дана вимога є передчасною, оскільки відповідач у своєму рішенні від 20 грудня 2019 року № 95 не відмовляв позивачу у зарахуванні до стажу вищезазначених періодів роботи. При цьому, суд зауважує, що позивач крім наведеного просить також зобов`язати відповідача зарахувати до підземного стажу період роботи, який виник після подачі ним заяви про призначення пенсії, а саме з 16 грудня 2019 року по 24 квітня 2020 року.

Відповідно до статті 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, органом, який призначає пенсії є Пенсійний фонд.

Як встановлено, саме до повноважень Пенсійного фонду віднесено вирішення питання щодо призначення пенсії.Виходячи з аналізу вищезазначених норм закону, слід зазначити, що суд не є тим органом, якому надані повноваження в сфері призначення пенсій. Суд не може підміняти компетентний орган, не може перебирати на себе функції призначення пенсії та самостійно призначити пенсію відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, оскільки такі повноваження не входять до компетенції судів та є виключними повноваженнями Пенсійного фонду.

Відтак, такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб`єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення № 95 від 20 грудня 2019 року про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання відповідачаповторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, підлягають частковому задоволенню, а саме: підлягає скасуванню спірне рішення як протиправне, а також відповідача слід зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 грудня 2019 року про призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням встановлених обставин у справі.

За приписами частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанцією № 6479 про сплату від 07 грудня 2020 року (арк. справи 82).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.підлягають пропорційному стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь позивача у розмірі 630,60 грн.

Керуючись 2, 3, 5- 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну ОСОБА_2 (зареєстрованого за місцем проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецькій області ( юридична адреса: 87400, Донецька область, с.м.т. Мангуш, вулиця Тітова, будинок 72а, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Скасувати рішення Мангушськогооб`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 95 від 20 грудня 2019 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Мангушське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Донецькій області ( юридична адреса: 87400, Донецька область, с.м.т. Мангуш, вулиця Тітова, будинок 72а, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 грудня 2019 року про призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням встановлених обставин у справі.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Мангушського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецькій області ( юридична адреса: 87400, Донецька область, с.м.т. Мангуш, вулиця Тітова, будинок 72а, ) судовий збір у розмірі 630, 60 грн. (шістсот тридцять гривень 60 копійок) на ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення прийнято в порядку письмового провадження 29 грудня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.В. Зінченко