Справа № 640/12187/19
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 подав на розгляд Окружному адміністративному суду м. Києва позов до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 16.04.2019 про скасування тимчасової посвідки на проживання громадянина Лівану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати відповідача вчинити дії, а саме видати посвідку на тимчасове проживання громадянину Лівану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за документами, поданими позивачем 13.05.2019.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем не подано відзив на апеляційну скаргу, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , перебував на території України на підставі посвідки на тимчасове проживання серії № НОМЕР_2 від 13.06.2018 Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області зі строком дії до 13.06.2019, підстава видачі 03/13 - возз`єднання сім`ї з громадянами України.

Управлінням боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у місті Києві на адресу відповідача направлено листа від 05.04.2019 № 711/225/20/01-19 у якому зазначено, що 06.02.2019 встановлено порушення ОСОБА_1 правил перебування на території України, а саме не дотримано встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, що стало підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У вказаному листі також зазначено, що в місцях позбавлення волі позивач не перебуває, не є підозрюваним чи обвинуваченим у вчиненні злочину на території України та не є підсудним за вчинення злочину, однак неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху на території України. На підставі зазначеного, Управлінням боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у місті Києві запропоновано відповідачу прийняти рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні.

З урахуванням зазначеного листа ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області прийнято рішення № 1607/18 від 16.04.2019 про скасування громадянину ОСОБА_1 посвідки на тимчасове проживання на підставі п.п. 4 п. 63 Порядку № 322 - у зв`язку з загрозою дій іноземця національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

13.05.2019 позивач звернувся з заявою-анкетою до ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області № 173976000 про обмін посвідки на тимчасове проживання у зв`язку з закінченням строку дії посвідки на тимчасове проживання.

Рішенням ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 16.05.2019 № 173976000 позивачу відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на підставі п.п. 11 п. 61 Порядку № 322 - в інших випадках, передбачених законом.

Не погоджуючись з рішеннями та діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем діянь, які загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, не підтверджений, а оскаржуване рішення не містить обґрунтованих мотивів та фактів проявлення позивачем протиправної поведінки на території України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України є Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №3773-VI).

Згідно частини 3 статті 5 цього Закону іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах 4 - 15 та 18 статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Згідно частини 14 статті 4 Закону України №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах 3 - 12 цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

Частиною 14 статті 5 Закону України №3773-VI закріплено, що підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною 14 статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування.

Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №332 (далі - Порядок №332).

Підстави скасування посвідки закріплені у пункті 63 цього Порядку.

Зокрема, згідно підпункту 4 означеного пункту посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

У матеріалах справи наявний лист ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області № 8101.6.2-13219/81.2-19 від 16.04.2019 до Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у місті Києві з повідомленням про скасування громадянину ОСОБА_1 посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 від 13.06.2018. Також зазначено, що вказана довідка скасована, але не вилучена.

При цьому, у матеріалах справи наявні повідомлення № 8101.6.2-13221/81.2-19 від 16.04.2019 громадянину ОСОБА_1 та № 8101.6.2-13221/81.2-19 від 16.04.2019 громадянці ОСОБА_5 про скасування посвідки на тимчасове проживання, проте доказів їх направлення та отримання адресатами відповідачем не надано.

Аналізуючи лист Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у місті Києві як підстави для прийняття рішення ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області суд наголошує, що ч. 1 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

В розумінні приписів статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання (у редакції на момент отримання позивачем посвідки) - житло, розташоване на території адміністративно територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; місце проживання (у редакції, чинні на час прийняття спірного рішення) - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати (ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні").

Враховуючи, що реалізація позивачем свого права на зміну місця проживання після отримання посвідки на тимчасове проживання не може вказувати на наявність у діях останнього загрози національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, суд прийшов до висновку, що за відсутності достатніх доказів та відповідних обґрунтувань правоохоронного органу та органу міграційної служби обставини, викладені у листі від 05.04.2019 № 711/225/20/01-19, не можуть бути підставою для застосування до позивача наслідків, передбачених пп. 4 п. 63 Порядку № 322.

При цьому, відповідачем не зазначено, а судом не встановлено, вчинення ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області інших дій спрямованих на перевірку отриманих від правоохоронного органу відомостей щодо наявності у діях позивача загрози національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

За такого правового врегулювання та обставин справи суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про протиправність рішення відповідача № 1607/18 від 16 квітня 2019 року про скасування посвідки позивача на тимчасове проживання.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги встановлену судом протиправність рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання, з метою забезпечення найбільш ефективного способу відновлення порушених прав позивача, суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог і зобов`язав ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні та прийняти рішення, з урахуванням висновків, наведених у судовому рішенні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Ганечко О.М.