Справа № 400/822/20
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/822/20
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області про визнання дій протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення про розмір поновленої пенсії позивача та зобов`язати відповідача провести розрахунок пенсії, починаючи з 29.06.2016 у розмірі, відповідно до частини другої статті 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосувавши коефіцієнт заробітної плати позивача, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії, визначений відповідно до статті 40, показника середньої заробітної плати за 2016-2017 роки в розмірі 5377,90 грн., з проведенням перерахунку, відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії, починаючи з 29.06.2016, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми позивачу, починаючи з 29.06.2016 до їх фактичної виплати.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що відповідач прийняв рішення з приводу розрахунку пенсії позивача не на підставі та не в межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; не врахував усіх обставин, у тому числі такі, як коефіцієнт заробітної плати позивача та дані з середньої заробітної плати за відповідні роки, врахування повного страхового стажу, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), тобто прийняв своє рішення необґрунтовано; упереджено, недобросовісно, нерозсудливо, з недотриманням принципу рівності перед законом, не запобігаючи дискримінації, тому що немає пенсіонерів в Україні, крім позивача, яким би відповідач призначив пенсію без урахування даних його заробітної плати, менше мінімуму, встановленого Законом, та відмовлявся би проводити йому періодичні перерахунки, як іншим пенсіонерам; непропорційно, зокрема, з недотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілям, на досягнення яких спрямоване рішення про перерахунок пенсії; несвоєчасно, тобто своїм рішенням умисно відкладав час отримання позивачем належної йому виплати.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнана протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, що полягає у не проведенні з 01.10.2017 р. перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, відповідно до пункту 4-3 розділу XV Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок з 01.10.2017 пенсії ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, відповідно до пункту 4-3 розділу XV Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив про помилковість висновків суду першої інстанції щодо обов`язку позивача самостійно звертатись до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, адже поновивши позивачу пенсію на виконання судового рішення, пенсійний орган був зобов`язаний поновити її у розмірі не меншому за прожитковий мінімум, з одночасним проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів. Інші доводи апеляційної скарги є тотожними доводам адміністративного позову.

Головне управління Пенсійного фонду в Миколаївській області своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд встановив, що позивачу з 29.11.2006 р. призначена пенсія за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі Закон № 1058-IV).

26.12.2015 р. позивач виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання.

На підставі заяви позивача від 08.12.2015 р. відповідач зняв позивача з 01.01.2016 р. з обліку та припинив виплату пенсії.

Зазначені обставини встановлені рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 р. у справі № 1440/1942/18 (а. с. 64-67), яке набрало законної сили 20.11.2018 р.

Станом на дату припинення виплати позивачу пенсії її розмір становив 4267,14 грн., що підтверджується копією розпорядження від 27.10.2015 р. (а. с. 139) та копією атестату від 09.12.2015 р. (а. с. 140).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року у справі № 1440/1942/18 визнана протиправною бездіяльність Інгульського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (правонаступником якого є відповідач в цій справі), що полягає у не поновленні виплати пенсії позивачу, та зобов`язане Інгульське об`єднане Управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 29.06.2016, відповідно до норм Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року у справі № 1440/1942/18 в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрало законної сили 20.11.2018 року (ЄДРСР № 77244314).

Відповідно до матеріалів справи, рішенням від 11.12.2018 р. № 59 (а. с. 95) відповідач поновив позивачу виплату пенсії у сумі 4267,14 грн. з 29.06.2016 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності протиправної бездіяльності відповідача, що полягає у не поновленні виплати пенсії, відповідач повинен був перерахувати пенсію позивача з 01.10.2017 відповідно до абзацу першого пункту 4-3 розділу XV Закону №1058-IV, серед іншого, із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

За приписами статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

За рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року у справі № 1440/1942/18 відповідач був зобов`язаний провести поновлення та виплату пенсії за віком позивачу з 29.06.2016, відповідно до норм Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів.

Зобов`язань щодо призначення або перерахунку пенсії рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року у справі № 1440/1942/18 не містить.

Згідно з частиною другою статті 49 Закону № 1058-IV, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

У спірних правовідносинах такою умовою слугувало рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року у справі № 1440/1942/18, що набрало законної сили.

На виконання і на розвиток положень Закону № 1058-IV постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1), відповідно до пункту 2.8 якого поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Згідно статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року у справі №1440/1942/18 зобов`язано Інгульське об`єднане Управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 29.06.2016 та.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року у справі № 1440/1942/18 виконане шляхом відновлення виплати пенсії в сумі 4267,14 грн.

Звертаючись до суду із адміністративним позовом в даній справі, в частині позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області, ОСОБА_1 фактично оскаржує рішення, дії та бездіяльність відповідача, що мали місце під час виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року у справі №1440/1942/18.

Таким чином, оскаржувані дії відповідача та рішення про поновлення виплати пенсії, прийняте на виконання судового рішення у справі №1440/1942/18 можуть бути оскаржені, відповідно до статті 383 КАС України.

Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 24.09.2020 року у справі № 640/15623/19, від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а.

За вказаних обставин, апеляційний суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи вище наведене, апеляційний суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

За приписами ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За таких підстав, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати а провадження у справі закрити, що відповідає правовій позиції ВС, викладеної у постанові цього суду від 26.05.2020 року у справі № 522/1826/17.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване рішення скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-80, 238, 242, 257, 308, 311, 315, 319, 321, 325, 327-329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року у справі № 400/822/20 - скасувати.

Провадження у справі № 400/822/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області про визнання дій протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 28.12.2020 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.