Справа № 440/6800/20
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/6800/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клочка К.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

23 листопада 2020 року ОСОБА_1 /надалі - позивач; ОСОБА_1 / звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області що полягає у не призначенні пенсії як дружині військовослужбовця який помер після звільнення зі служби але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, відповідно до пп. 4 пункту 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію згідно її заяви на підставі пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона, маючи стаж роботи більше 20 років та будучи вдовою ліквідатора першої категорії, померлого через захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Проте, рішенням від 13.11.2020 №2212 відповідач відмовив їй у призначенні дострокової пенсії за віком, оскільки її померлий чоловік не був кадровим військовослужбовцем, а працював в організації і приймав участь в ліквідації як військовозобов`язаний. Позивач вказане рішення вважає протиправним, адже згідно зі статтею 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до військовослужбовців належать й військовозобов`язані, призвані на військові збори.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
17.12.2020 до суду від ГУ ПФУ в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що аналіз наданих позивачем при зверненні документів показав, що померлий чоловік позивача був призваний на військові збори, перебуваючи у трудових відносинах з Кременчуцьким спецуправлінням №17 тресту "Промтехмонтаж" та приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26.06.1986 по 03.09.1986, тобто не був кадровим військовослужбовцем, а працював на підприємстві і приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС як військовозобов`язаний.
Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 28.07.2006, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області /а.с. 56/.
ОСОБА_2 у період з 26.06.1986 по 03.09.1986 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідками Військової частини НОМЕР_2 від 27.11.1992 №1029 та довідкою Кременчуцького об`єднаного міського військового комісаріату від 05.04.2018 №66/142 /а.с. 18-19/.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно із витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинового зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців (протокол №401 від 04.10.2018) встановлено, що причиною смерті ОСОБА_2 стало захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
10.11.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, як дружині померлого учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Рішенням відділу з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства (Автозаводський район) Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 13.11.2020 №2212 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі заяви від 30.07.2020, у зв`язку з відсутністю правових підстав, оскільки її померлий чоловік не був кадровим військовослужбовцем, а працював в організації і приймав участь в ліквідації як військовозобов`язаний.
Позивач, вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частина перша статті 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг урегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Статтею 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Відповідно до частини першої статті 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
За змістом пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
У цій справі відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, зазначив, що позивач не має права на дострокове призначення пенсії за віком, оскільки її чоловік брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не як кадровий військовослужбовець, а як військовозобов`язаний.
Суд критично оцінює такі доводи відповідача, з огляду на наступне.
За приписами статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ) учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
У примітці до вказаної статті зазначено, що до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
Отже, у розумінні Закону №796-ХІІ військовозобов`язані, призвані на військові збори для участі у роботах по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, прирівнюються до військовослужбовців.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 21.02.2020 (справа №585/1427/17) та від 15.04.2020 (справа №592/3813/17).
Зазначене спростовує доводи відповідача, що померлий чоловік позивача не підпадає під категорію військовослужбовця у розумінні пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV.
При цьому, можливість отримання пільги, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV, зокрема, для дружини, якщо вона не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, законодавець не пов`язує з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою, а також часом, що сплинув після звільнення особи з військової служби.
Подібний висновок наведений у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №527/1063/17, від 31.07.2018 у справі №636/2287/17, від 11.08.2018 у справі №211/121/17-а, від 03.10.2018 у справі №539/1617/17, від 07.10.2019 у справі №702/1027/16-а.
Наданими до позовної заяви документами підтверджується та відповідачем не заперечується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала у шлюбі із померлим ОСОБА_2 , не взяла повторний шлюб, досягла пенсійного віку, встановленого пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За наведених обставин, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 має право на дострокове призначення пенсії як дружина військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
З огляду на це, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, не довів суду правомірності прийнятого ним рішення та відповідності останнього вимогам частини другої статті 2 КАС України.
Таким чином, з огляду на приписи статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи викладені висновки суду слід вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 13.11.2020 №2212 щодо відмови у призначенні позивачу дострокової пенсії за віком.
Водночас, суд вважає вимоги позивача в частині визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови в призначенні дострокової пенсії за віком - протиправними такими, що задоволенню не підлягають з огляду на те, що вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб`єкту владних повноважень. Водночас дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для особи. Правові наслідки для позивача несе рішення №2212 від 13.11.2020 року, оскільки саме зазначене рішення має вплив на його права та інтереси.
Суд враховує, що відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.
Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 13.11.2020 №2212 про відмову у призначенні позивачу дострокової пенсії за віком з 10.11.2020, та зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 10.11.2020.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково.
Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджено квитанцією від 18.11.2020 №35829 /а.с.32/.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Разом з цим, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
А відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Оскільки передумовою для виникнення цього спору є протиправне рішення відповідача про відмову у здійсненні перерахунку пенсії позивача, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати позивача у розмірі сплаченого судового збору повністю.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 13.11.2020 №2212 про відмову у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком з 10.11.2020.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 10.11.2020.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 840,80 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий суддя К.І. Клочко