Справа № 380/5850/20
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року Справа №380/5850/20

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шиц А.А.,

представника позивача Ігнатенко С.С. в режимі відеоконференції,

представника відповідача Козоріз О.О.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОІНВЕСТБУД-ЛВ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОІНВЕСТБУД-ЛВ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «В4» № від 06.04.2020 року, яким визначено суму від`ємного значення, яка заявлена в рахунок зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість та перевищує суму податкового боргу, у розмірі 249248,00 грн.

Ухвалою судді від 27.07.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 18.08.2020 року задоволено заяву представника позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в адміністративній справі №380/5850/20.

Ухвалою суду від 19.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Сторонами при розгляді справи було подано до суду заяви по суті справи письмові відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення.

Відповідно до позиції позивача, яка ним висловлена, зокрема, в позові, інших письмових заявах, що були подані до суду, він вважає, що відповідачем було безпідставно прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення, яким визначено суму від`ємного значення, яка заявлена в рахунок зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість.

А саме, позивач зазначає, що ГУ ДПС у Львівський області було проведено камеральну перевірку ТОВ «ЖИТЛОІНВЕСТБУД-ЛВ» з питань перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, від`ємного значення, різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за січень 2020 року, про що складено акт від 11.03.2020 року №416/52.04/33667445. У такому акті викладено висновок контролюючого органу про те, що позивачем у порушення п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України неправомірно віднесено до рядка 20.1 уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за січень 2020 року суму 566248,00 грн., що призвело в картці особового рахунку платника до погашення податкового боргу в сумі 566248,00 грн. Окрім того, відповідачем було складено доповнення від 03.04.2020 року №559/52.04/33667445 до такого акта камеральної перевірки, яким стверджено про порушення позивачем п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України та неправомірне віднесення до рядка 20.1 уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за січень 2020 року суму 249248,00 грн., що призвело в картці особового рахунку платника до погашення податкового боргу в сумі 249248,00 грн.

У зв`язку з чим, на підставі акта перевірки та доповнення до нього відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 06.04.2020 року №, яким позивачеві визначено суму від`ємного значення, яке заявлене в рахунок зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість та перевищує суму такого боргу, у розмірі 249248,00 грн.

Однак, за доводами позивача, відповідні висновки контролюючого органу є помилковими, а оспорюване рішення протиправним, позаяк, ТОВ «ЖИТЛОІНВЕСТБУД-ЛВ» правомірно й узгоджено з приписами податкового законодавства було визначено від`ємне значення зобов`язання з податку на додану вартість і зменшено частину відповідного податкового боргу за попередні періоди (який існував уже на час подання відповідних уточнюючих розрахунків).

У зв`язку з чим, позивач, покликаючись на фактичні обставини справи, норми чинного законодавства України, вважає, що оспорюване податкове повідомлення-рішення відповідача є протиправним і його слід скасувати.

Відповідно до позиції відповідача, яка ним висловлена у відзиві, він вважає вимоги позивача безпідставними.

А саме, відповідач підкреслює, що камеральною перевіркою було встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, які проявилися в порушенні п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України та неправомірному віднесенні до рядка 20.1 уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за січень 2020 року 249248,00 грн. Указане призвело до протиправного погашення податкового боргу в картці особового рахунку платника податків в сумі 249248,00 грн. При цьому, за доводами відповідача проведення камеральної перевірки є правом контролюючого органу та вона була здійснена за наявності достатніх для цього підстав і у повній відповідності з вимогами закону.

Відтак, на переконання контролюючого органу, спірне податкове повідомлення-рішення є таким, що прийняте у відповідності до чинного законодавства України і підстав для його скасування відповідач не вбачає.

У судових засіданнях представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні тим, які викладені у письмових заявах до суду, просив позов задоволити.

Представник відповідача у судових засіданнях позов не визнала, ствердила про його безпідставність, а тому, просила суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, розглянувши їхні доводи та заперечення, дослідивши зібрані в справі докази, об`єктивно оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Судом установлено, що ТОВ «ЖИТЛОІНВЕСТБУД-ЛВ» є юридичною особою, зареєстроване з 01.09.2013 року платником податку на додану вартість (свідоцтво про реєстрацію платника на додану вартість №200141265).

Матеріалами справи засвідчується, що позивачем було подано контролюючому органу 20.02.2020 року (квитанція від 20.02.2020 року №2) податкову декларацію з ПДВ за січень 2020 року з від`ємним значенням ПДВ у розмірі 1194137 грн.

Окрім того, позивачем було подано 28.02.2020 року (квитанція від 28.02.2020 року №2) уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, яким уточнено суму від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість, у розмірі 566248 грн. (рядок 20.1 податкової декларації). У зв`язку з чим, відповідно уточнено показники 20.3 і 21 податкової декларації.

А також, позивачем було подано 13.03.2020 року (квитанція від 13.03.2020 року №2) уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, яким уточнено суму від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість, у розмірі 249248 грн. (рядок 20.1 податкової декларації). У зв`язку з чим, відповідно уточнено показники 20.3 і 21 податкової декларації.

Як засвідчується матеріалами справи, ГУ ДПС у Львівській області 11.03.2020 року проведено камеральну перевірку ТОВ «ЖИТЛОІНВЕСТБУД-ЛВ» з питань перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, від`ємного значення, різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за січень 2020 року (податкова декларація з ПДВ від 20.02.2020 року № та уточнюючий розрахунок за січень 2020 року від 28.02.2020 року №). За результатом перевірки відповідачем складено акт від 11.03.2020 року №416/52.04/33667445.

У такому акті контролюючим органом стверджено про те, що позивачем у порушення п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України неправомірно віднесено до рядка 20.1 уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за січень 2020 року суму 566248,00 грн., що призвело в картці особового рахунку платника до погашення податкового боргу в сумі 566248,00 грн.

Позивачем було подано до ГУ ДПС у Львівській області заперечення від 25.03.2020 року на акт від 11.03.2020 року №416/52.04/33667445, однак, відповіддю від 03.04.2020 року №15254/10/52.4 позивача повідомлено про те, що висновки акта перевірки не суперечать законодавству.

Судом також установлено, що відповідачем було складено доповнення від 03.04.2020 року №559/52.04/33667445 до акта камеральної перевірки від 11.03.2020 року №416/52.04/33667445.

У такому доповненні контролюючим органом стверджено про те, що позивачем у порушення п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України неправомірно віднесено до рядка 20.1 уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за січень 2020 року суму 249248,00 грн., що призвело в картці особового рахунку платника до погашення податкового боргу в сумі 249248,00 грн.

У подальшому, на підставі вказаного акта від 11.03.2020 року №416/52.04/33667445, від 03.04.2020 року №559/52.04/33667445 ГУ ДПС у Львівській області було прийняте податкове повідомлення-рішення форми «В4» № від 06.04.2020 року, яким визначено суму від`ємного значення, яка заявлена в рахунок зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість та перевищує суму такого боргу, у розмірі 249248,00 грн.

ТОВ «ЖИТЛОІНВЕСТБУД-ЛВ» було подано скаргу від 13.05.2020 року на зазначене податкове повідомлення-рішення до Державної податкової служби України, яка рішенням від 08.07.2020 року №21303/6/99-00-06-02-01-06 була залишена без задоволення.

Надалі, вважаючи рішення контролюючого органу необґрунтованим, позивач оскаржив його до суду за цим позовом, у якому просить визнати протиправним і скасувати відповідне податкове повідомлення-рішення.

У зв`язку з чим, аналізуючи спірні правовідносини, доводи й аргументи сторін, суд відзначає наступне.

Статтею 67 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 200.1 ст.200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає статі (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а)враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б)або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в)та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Із аналізу наведених норм права, слід дійти висновку, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, платник податку наділений правом самостійно визначити порядок використання суми від`ємного значення з податку на додану вартість, сформованого між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за результатом господарської діяльності. Зокрема, суб`єкт господарювання може ці суми використати у напрямку зменшення наявного податкового боргу, зарахувати до складу податкового кредиту наступного звітного періоду чи одержати їх з бюджету на власний рахунок.

Необхідно відзначити, що саме до повноважень платника податку належить вирішення питання яким чином використати суму від`ємного значення з податку на додану вартість, у відповідності до положень п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України.

Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21.

Підпунктом 2 п.5 розділу V Порядку №21 визначено, що якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано від`ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації.

З рядка 19 визначається сума перевищення від`ємного значення над сумою, обчисленою відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації. Визначена сума вказується у рядку 19.1 та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21).

У разі якщо сума від`ємного значення (рядок 19) менша або дорівнює сумі, обчисленій відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, рядок 19.1 не заповнюється.

Сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, зазначається у відповідному службовому полі у рядку 19.1.

Згідно з пп.3 та 4 п.5 розділу V Порядку, сума від`ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), зазначається у рядку 20.

Сума від`ємного значення (рядок 20 у декларації): зараховується у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу) (відображається у рядку 20.1);

підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1) та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2).

Залишок від`ємного значення після вирахування суми податкового боргу та суми бюджетного відшкодування (рядок 20 - рядок 20.1 - рядок 20.2) відображається у рядку 20.3.

Із аналізу наведених положень Порядку №21, суд доходить висновку, що у разі наявності у платника податку на дату подання ним податкової звітності з ПДВ податкового боргу з цього податку, такий платник має право зарахувати суму від`ємного значення податку на додану вартість, сформовану за результатами такої податкової звітності, у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди, в частині, що не перевищує реєстраційну суму такого платника на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

За змістом Податкового кодексу України, сума від`ємного значення враховується у зменшення суми податкового боргу з податку за умов:

по перше податковий борг повинен виникнути за попередні звітні (податкові) періоди;

по друге при від`ємному значенні суми розрахованої згідно з п. 200.1 Податкового кодексу України, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Матеріалами справи засвідчується, що від`ємне значення податку на додану вартість (рядок 19, рядок 20 декларації за січень 2020 року в розмірі 1194137 грн.) розраховано позивачем, як різниця між рядком 9 декларації (237943 грн.) та рядком 17 декларації = 1432080 грн. декларації з ПДВ за січень 2020 року, що відповідає нормам п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України.

Контролюючим органом ні під час проведення камеральної перевірки, ні під час складання доповнення до акту, ні під час розгляду справи у суді правомірність декларування позивачем від`ємного значення з ПДВ за січень 2020 року на загальну суму 1194137,00 грн. не заперечується.

Відтак, у подальшому платником податку частину вказаного, правомірно задекларованого від`ємного значення ПДВ, було спрямовано у зменшення суми податкового боргу з ПДВ (рядок 20.1 декларації від 20.02.2020 року), який існував на дату подання відповідної податкової звітності (дати подання відповідних уточнюючих розрахунків від 28.02.2020 року і 13.03.2020 року).

Факт існування податкового боргу на дату подання уточнюючих розрахунків підтверджений у тому числі й ГУ ДПС у Львівській області в акті камеральної перевірки від 11.03.2020 року №416/52.04/33667445, а також у рішенні ДПС України від 08.07.2020 року №21303/6/99-00-06-02-01-06, де вказано про виникнення податкового боргу ТОВ «ЖИТЛОІНВЕСТБУД-ЛВ» у сумі 702836,36 грн. 20.02.2020 року внаслідок подання уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ від 20.02.2020 року №. Указане підтверджується також даними в інтегрованої картці платника податків за кодом бюджетної класифікації 14010100 «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (послуг)», у якій наявні відомості, що станом на 20.02.2020 року борг ТОВ «ЖИТЛОІНВЕСТБУД-ЛВ» становить 702836,36 грн.

У зв`язку з чим, суд приходить до обґрунтованого висновку, що при поданні податкової звітності за січень 2020 року (уточнюючих розрахунків від 28.02.2020 року і 13.03.2020 року) позивач правомірно визначив до зарахування частину наявного від`ємного значення по податку на додану вартість у зменшення існуючої на дату подання звітності суми податкового боргу за попередні звітні періоди, а тому, відповідний показник декларації (рядок 20.1) позивачем було визначено правильно, з дотриманням вимог п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України.

Суд при вирішенні справи наголошує на необхідності дотримання позиції Європейського Суду з прав людини, яку він висловив у п.45 рішення в справі «Бочаров проти України», п.53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», п.43 рішення у справі «Кобець проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Тобто, встановлюючи істину в справі, суд повинен ґрунтуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби в суду не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

У відповідності до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується також із практикою Європейського суду з прав людини, а саме, в п.110 рішення у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Однак, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують правомірність діяльності позивача й дотримання ним вимог податкового законодавства (в спірних аспектах), факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки та заперечення, та ним не було спростовано доводів позивача.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зібрані і досліджені матеріали цієї справи підтверджують та обґрунтовують позовні вимоги, з якими до суду звернувся позивач. При цьому, відповідачем не доведено повністю правомірність своїх дій і рішень у відповідності до вимог, встановлених ч.2 ст.19 Основного Закону та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, беручи до уваги все вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також їх письмові доводи, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що позов є підставним і підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з нормами ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких від носяться витрати на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОІНВЕСТБУД-ЛВ» слід стягнути судовий збір у розмірі 3738,72 грн., сплачений при зверненні до суду із даним позовом.

Керуючись ст.ст.2, 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОІНВЕСТБУД-ЛВ» (вул.Шептицького, 3, с.Зимна Вода, Львівська область, 81110; ідентифікаційний код юридичної особи в ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; ідентифікаційний код юридичної особи в ) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення задоволити повністю.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області форми «В4» № від 06.04.2020 року, яким визначено суму від`ємного значення, яка заявлена в рахунок зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість та перевищує суму податкового боргу, у розмірі 249248,00 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; ідентифікаційний код юридичної особи в ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОІНВЕСТБУД-ЛВ» (вул.Шептицького, 3, с.Зимна Вода, Львівська область, 81110; ідентифікаційний код юридичної особи в ) витрати по сплаті судового збору у сумі 3738 (три тисячі сімсот тридцять вісім) грн. 72 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 28.12.2020 року.