Справа № 200/10668/20-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 р. Справа№200/10668/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач, управління) про визнання неправомірними дії про відмову у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи на підприємстві шахта №13-біс ДХК «Макіїввугілля» з 22 березня 1989 року по 03 травня 1995 року та з 19 лютого 1996 року по 31 грудня 2000 року; зобов`язання зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи на підприємстві шахта №13-біс ДХК «Макіїввугілля» з 22 березня 1989 року по 03 травня 1995 року та з 19 лютого 1996 року по 31 грудня 2000 року.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку в Селидовському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах.

У лютому 2020 року позивач звернувся до управління із заявою про надання роз`яснення та зарахування періодів роботи з 22 березня 1989 року по 03 травня 1995 року та з 19 лютого 1996 року по 31 грудня 2000 року до пільгового стажу та здійснити перерахунок пенсії.

Листом від 10 березня 2020 року №2835/03 відповідач повідомив, що періоди роботи з 22 березня 1989 року по 29 грудня 1990 року та з 02 січня 1991 року по 04 березня 1991 року на зараховані до пільгового стажу за Списком №1 у зв`язку з відсутністю уточнюючих довідок. Період роботи з 18 березня 1991 року по 03 травня 1995 року не включено до пільгового стажу за Списком №1 у зв`язку з відсутністю в пенсійній справі уточнюючих довідок.

Ухвалою суду від 23 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено строк звернення до суду.

15 грудня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що відповідно до положень чинного законодавства, для підтвердження стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах необхідно підтверджувати спеціальних стаж відповідними довідками. У зв`язку з тим, що такі довідки не надавались управлінню, періоди роботи з 22 березня 1989 року по 29 грудня 1990 року, з 02 січня 1991 року по 04 березня 1991 року та з 18 березня 1991 року по 03 травня 1995 року не зараховані до пільгового стажу позивача. Представник відповідача зауважив, що надані позивачем до суду довідки не надавались управлінню.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 04 вересня 2018 року № .

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Селидовському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 09 липня 2018 року як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах.

У лютому 2020 року позивач звернувся до управління із заявою в якій просив зарахувати періоди роботи з 22 березня 1989 року по 03 травня 1995 року, з 19 лютого 1996 року по 31 грудня 2000 року до пільгового стажу за Списком №1, здійснити перерахунок пенсії з дня її призначення.

Листом від 10 березня 2020 року № 2835/03 відповідач повідомив, що періоди роботи з 22 березня 1989 року по 29 грудня 1990 року та з 02 січня 1991 року по 04 березня 1991 року на зараховані до пільгового стажу за Списком №1 у зв`язку з відсутністю уточнюючих довідок. Період роботи з 18 березня 1991 року по 03 травня 1995 року не включено до пільгового стажу за Списком №1-шахтарі у зв`язку з відсутністю в пенсійній справі уточнюючих довідок.

Відповідачем надано до суду розрахунок стажу позивача з якого вбачається, що періоди роботи з 22 березня 1989 року по 29 грудня 1990 року, з 02 січня 1991 року по 04 березня 1991 року, з 18 березня 1991 року по 03 травня 1995 року та з 19 лютого 1996 року по 31 грудня 2000 року зараховані тільки до страхового стажу позивача.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058 визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Це передбачено Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок № 673).

Відповідно до п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Підпунктом 1.1 п.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Порядок ведення трудових книжок), затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 за N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно пункту 2.2 Порядку ведення трудових книжок, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Порядку ведення трудових книжок визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Аналізуючи наведені норми суд приходить до висновку, що основним документом, якій підтверджує стаж роботи на підприємстві є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Щодо спірних періодів роботи, трудова книжка позивача містить наступні записи:

- 22.03.1989 р. прийнятий слюсарем механоскладальних робіт 3 розряду на Опитний завод «Гранит»;

- 29.12.1990 р. звільнений за переведенням до малого промислового підприємства «Агат» за ст. 36 КЗпП УРСР;

- 02.01.1991 р. прийнятий до промислового підприємства «АГАТ» за переведенням слюсарем механоскладальних робіт 3 розряду;

- 04.03.1991 р. звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП УРСР;

- 18.03.1991 р. прийнятий до підприємства шахта №13-біс ДХК «Макіїввугілля» учнем гірника по ремонту гірничих виробіток підземним з повним робочим днем в шахті;

- 08.08.1991 р. переведений гірником по ремонту гірничих виробіток 4 розряду з повним робочим днем в шахті;

- 23.03.1992 р. переведений учнем гірника очисного забою підземного з повним робочим днем у шахті;

- 02.07.1992 р. переведений гірником очисного забою підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті;

- 30.11.1994 р. переведений гірничомонтажником підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті;

- 07.02.1995 р. переведений гірничомонтажником підземним 5розряду з повним робочим днем в шахті;

- 03.05.1995 р. звільнений за власним бажанням;

- 19.02.1996 р. прийнятий до Шахти №13-бис ВП «Советскуголь» гірником очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті;

- 29.10.2001 р. звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

З листа відповідача від 10 березня 2020 року №2835/03 вбачається, що періоди роботи з 22 березня 1989 року по 29 грудня 1990 року та з 02 січня 1991 року по 04 березня 1991 року не включені до пільгового стажу за Списком №1 у зв`язку з відсутністю в пенсійні справі уточнюючих довідок, виданих відповідно до п. 20 Порядку № 637. Період роботи з 18 березня 1991 року по 03 травня 1995 року не включено до пільгового стажу за Списком №1-Шахтарі у зв`язку з відсутністю в пенсійній справі уточнюючих довідок.

Суд вважає такі твердження відповідача необґрунтованими, оскільки трудова книжка позивача містить належним чином відображені записи, що дають право на зарахування цих періодів роботи до пільгового стажу позивача за Списком №1.

Лист відповідача не містить посилань щодо підстав для не зарахування періоду роботи з 19 лютого 1996 року по 29 жовтня 2001 року. Разом з цим, суд дослідивши записи у трудовій книжці приходить до висновку, що такими записами підтверджено право позивача на зарахування цього періоду до пільгового стажу за Списком №1.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до відповідно до ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків в органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення. Такі повноваження повинні бути використані з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вони спрямовані.

Таким чином, не зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу зокрема через не надання уточнюючих довідок, суперечить нормам чинного законодавства України, в тому числі приписам статті 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не дає оцінки наданим позивачем до суду довідкам для підтвердження пільгового стажу позивача, оскільки вказані довідки не надавались до управління під час призначення пенсії.

Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд вважає, що при призначені пенсії, відповідачем протиправно не враховано періоди роботи позивача до пільгового стажу за Списком №1, а тому відповідно до ч.2 статті 9 КАС України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та змінити спосіб захисту порушеного права позивача шляхом визнання протиправною бездіяльність щодо не вираховування періодів роботи 22 березня 1989 року по 29 грудня 1990 року, з 02 січня 1991 року по 04 березня 1991, з 18 березня 1991 року по 03 травня 1995 року та з 19 лютого 1996 року по 31 грудня 2000 року до пільгового стажу за Списком №1 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з дати її призначення, зарахувавши періоди роботи 22 березня 1989 року по 29 грудня 1990 року, з 02 січня 1991 року по 04 березня 1991, з 18 березня 1991 року по 03 травня 1995 року та з 19 лютого 1996 року по 31 грудня 2000 року до пільгового стажу за Списком №1.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що відповідно до записів у трудовій книжці, у періоди з 30.12.1990 р. по 01.01.1991 р. включно, з 05.03.1991 р. по 17.03.1991 р. включно, з 04.05.1995 р. по 18.02.1996 р. включно позивач не був працевлаштований, а тому позовні вимоги в частині зарахування цих періодів задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 12.11.2020 р. № 0.0..1, судові витрати у розмірі 756,72 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування під час призначення пенсії ОСОБА_1 періодів роботи з 22 березня 1989 року по 29 грудня 1990 року, з 02 січня 1991 року по 04 березня 1991 року, з 18 березня 1991 року по 03 травня 1995 року та з 19 лютого 1996 року по 31 грудня 2000 року до пільгового стажу за Списком №1.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Селидове, вул. Героїв праці, 6, ) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) з дати її призначення, зарахувавши періоди роботи з 22 березня 1989 року по 29 грудня 1990 року, з 02 січня 1991 року по 04 березня 1991 року, з 18 березня 1991 року по 03 травня 1995 року та з 19 лютого 1996 року по 31 грудня 2000 року до пільгового стажу за Списком №1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Селидове, вул. Героїв праці, 6, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 756,72 грн.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 23 грудня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Є.І. Грищенко