Справа № 380/7786/20
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року справа №380/7786/20

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області (місцезнаходження: 81085, Львівська область, Яворівський район, с.Рясне-Руське, площа Незалежності, 1, ), в якому із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 14.12.2020 просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області щодо відмови у задоволенні поданих ОСОБА_1 клопотань від 21.08.2020 щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність: земельної ділянки, орієнтовною площею - 0,10 гектара, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі житлової забудови - 02:01. яка розташована за адресою: Львівська обл., Яворівський район, Рясне-Руська сільська рада, в межах населеного пункту с. Підрясне район вулиці Західної та земельної ділянки, орієнтовною площею - 0,12 гектара, для індивідуального садівництва, за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі сільськогосподарського призначення - 01:01. яка розташована за аресою: Львівська обл., Яворівський район, Рясне-Руська сільська рада, в межах населеного пункту с. Підрясне, район вулиці Західної;

-зобов`язати Рясне-Руську сільську раду Яворівського району Львівської області повторно сесійно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 21.08.2020, щодо надання йому дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність: земельної ділянки, орієнтовною площею - 0,10гектара, для садівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка), за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі житлової забудови - 02:01, яка розташована за адресою: Львівська обл., Яворівський район, Рясне-Руська сільська рада, в межах населеного пункту с. Підрясне район вулиці Західної та земельної ділянки, орієнтовною площею - 0,12 гектара, для індивідуального садівництва, за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі сільськогосподарського призначення - 01:01, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

-стягнути з казначейського рахунку, відкритого в Управління державної казначейської служби України у Яворівському районі Львівської області, Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану протиправною бездіяльністю з розрахунку статистичної середньомісячної заробітної плати в жовтні 2020року по Львівській області в сумі 10862,00грн, пропорційно терміну, що триває порушення його прав відповідачем за кожне нерозглянуте клопотання та на момент подання заяви про уточнення позовних вимог становить - 10 862 * (1+94/30) * 2 = 89792, 53грн. вісімдесят дев`ять тисяч сімсот дев`яносто дві) грн. 53 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 22.08.2020 звернувся до відповідача із клопотаннями про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність: орієнтовною площею - 0,10 гектара, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі житлової забудови - 02:01 та земельної ділянки, орієнтовною площею - 0,12 гектара, для індивідуального садівництва, за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі сільськогосподарського призначення - 01:01. які розташована за аресою: Львівська обл., Яворівський район, Рясне-Руська сільська рада, в межах населеного пункту с. Підрясне, район вулиці Західної. 09.092020 відповідач листом №615 повідомив про неможливість надання земельних ділянок на зазначеній позивачем площі, так як надані площі перебувають у безоплатному користуванні з передачею у власність громадянам України. Таку відмову в наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок позивач вважає протиправною та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства України, оскільки Земельним кодексом України передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Позивач зазначає, що виконав усі вимоги чинного земельного законодавства щодо отримання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): подав відповідні клопотання, додав графічні матеріали, на яких зазначив бажане місце розташування земельної ділянки, копію паспорта, копію документу про присвоєння ідентифікаційного номера фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів.

Ухвалою від 26.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, надати (надіслати) суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Ухвалу від 26.10.2020 відповідач отримав 10.11.2020.

Відповідачем, подано відзив на позовну заяву 26.11.2020 за вх.№63499, в якому заперечує позов з тих підстав, що Рясне-Руська сільська рада не приймала рішення сесії сільської ради про відмову у задоволенні поданих клопотань, а лише повідомила листом, що в Рясне-Руській сільській раді відсутні вільні земельні ділянки для подальшого надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, оскільки одна із земельних ділянок визначених картографічними матеріалами позивача, котрі долучені до клопотань поданих до Рясне-Руської сільської ради містить присвоєний кадастровий номер, а отже перебуває у власності або у користуванні громадян. Інша земельна ділянка визначена поданим клопотанням (для індивідуального садівництва) не може бути надана у власність, оскільки відповідно до ч. З ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», на підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невід`ємною частиною детального плану території, а детальний план щодо вказаної частини територій не розроблявся. На думку відповідача, позовна вимога щодо визнання протиправним та скасування рішення Рясне-Руської сільської ради не підлягає до задоволення, оскільки таке рішення не приймалося, відтак жодних індивідуальних актів Рясне-Руською сільською радою з приводу визначених правовідносин щодо ОСОБА_1 не прийнято. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Інших заяв до суду не надходило.

Суд встановив таке.

21.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із клопотаннями про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність:

-земельної ділянки, орієнтовною площею - 0,10гектара, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі житлової забудови - 02:01. яка розташована за адресою: Львівська обл., Яворівський район, Рясне-Руська сільська рада, в межах населеного пункту с. Підрясне район вулиці Західної;

- земельної ділянки, орієнтовною площею - 0,12 гектара, для індивідуального садівництва, за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі сільськогосподарського призначення - 01:01. яка розташована за аресою: Львівська обл., Яворівський район, Рясне-Руська сільська рада, в межах населеного пункту с. Підрясне, район вулиці Західної.

До клопотання позивач долучив наступні документи: викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування та розмір земельної ділянки; копію документа, що посвідчує особу; копію документа про присвоєння ідентифікаційного номера фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів.

Рясне-Руська сільська рада листом від 09.09.2020 №615 повідомила позивача про неможливість надання земельних ділянок на зазначеній позивачем площі, так як надані площі перебувають у безоплатному користуванні з передачею у власність громадянам України..

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до ст. 14 Конституції України та ст. 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-III (далі - ЗК України).

Згідно із ст.3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами частини 1 та 2 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За змістом ч.1 ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

В свою чергу, п. а ч.3 ст.22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до норм ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Частиною 1 ст. 83 ЗК України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Поряд із цим, ст.12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, серед інших належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

За змістом ч.чя.1-3 та 5 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Пунктом «б» ч.1 ст. 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства. Згідно з пункту «в» ч.1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 0,12 гектара для ведення садівництва та в розмірі не більше 0,10 гектара для індивідуального дачного будівництва (п. «ґ» ч.1 ст. 121 ЗК України).

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст.118 ЗК України.

Частиною 6 ст.118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За змістом абз.1 та 3 ч.7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови. При цьому, підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №803/1244/16.

Між тим, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст.118 Земельного кодексу України.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 ст. 118 ЗК України).

При цьому, згідно з п. 34 ч.1 ст.26 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Нормами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи щодо земельних питань передбачає прийняття рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Аналогічна правова позиція вказана в постанові Верховного Суду від 23.11.2018 по справі №826/8844/16.

Також, варто зауважити, що згідно з ч. 4-5 ст. 46 Закону № 280/97-ВР, наступні сесії ради скликаються: сільської, селищної, міської - відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районної, обласної - головою відповідної ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Якщо сільською радою за результатами розгляду питання позивача на засіданні сесії не було прийнято рішення, це вказує на відповідну бездіяльність відповідача, котра є протиправною.

Суд встановив, що відповідач в порушення вимог ч.7 ст.118 ЗК України у місячний строк з дня отримання заяв від 21.08.2020 не прийняв рішень про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням підстав такої відмови. Заяви ОСОБА_1 про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою відповідач не виносив на розгляд сесії та не розглянув на сесії сільської ради.

Отже, бездіяльність відповідача щодо розгляду клопотань позивача від 21.08.2020 про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність: земельної ділянки, орієнтовною площею - 0,10 гектара, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі житлової забудови - 02:01. яка розташована за адресою: Львівська обл., Яворівський район, Рясне-Руська сільська рада, в межах населеного пункту с. Підрясне район вулиці Західної та земельної ділянки, орієнтовною площею - 0,12 гектара, для індивідуального садівництва, за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі сільськогосподарського призначення - 01:01. яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 є протиправною.

З урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення щодо надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою суд дійшов висновку про зобов`язання Рясне-Руську сільську раду Яворівського району Львівської області повторно на сесії розглянути клопотання ОСОБА_1 від 21.08.2020, щодо надання йому дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність: земельної ділянки, орієнтовною площею - 0,10гектара, для садівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка), за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі житлової забудови - 02:01, яка розташована за адресою: Львівська область, Яворівський район, Рясне-Руська сільська рада, в межах населеного пункту с.Підрясне район вулиці Західної та земельної ділянки, орієнтовною площею - 0,12 гектара, для індивідуального садівництва, за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі сільськогосподарського призначення - 01:01, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та прийняти за наслідком розгляду відповідне рішення.

Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст .23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1167 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що позивачем не обґрунтовано наявності страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, причинного зв`язку між шкодою та протиправною бездіяльністю відповідача, відповідно до якої заподіяно шкоду, яку саме заподіяно шкоду та в чому вона полягає. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому моральних страждань протиправною бездіяльністю відповідача у справі.

Таким чином, у задоволенні вказаної позовної вимоги слід відмовити.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити частково.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач має право на пільги, встановлені для ветеранів війни учасників бойових дій, а отже відповідно приписів Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області(місцезнаходження: 81085, Львівська область, Яворівський район, с.Рясне-Руське, площа Незалежності, 1, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області щодо відмови у задоволенні поданих ОСОБА_1 клопотань від 21.08.2020 щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність: земельної ділянки, орієнтовною площею - 0,10 гектара, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі житлової забудови - 02:01. яка розташована за адресою: Львівська обл., Яворівський район, Рясне-Руська сільська рада, в межах населеного пункту с. Підрясне район вулиці Західної та земельної ділянки, орієнтовною площею - 0,12 гектара, для індивідуального садівництва, за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі сільськогосподарського призначення - 01:01. яка розташована за аресою: Львівська обл., Яворівський район, Рясне-Руська сільська рада, в межах населеного пункту с. Підрясне, район вулиці Західної.

Зобов`язати Рясне-Руську сільську раду Яворівського району Львівської області повторно на сесії розглянути клопотання ОСОБА_1 від 21.08.2020, щодо надання йому дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність: земельної ділянки, орієнтовною площею - 0,10гектара, для садівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка), за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі житлової забудови - 02:01, яка розташована за адресою: Львівська обл., Яворівський район, Рясне-Руська сільська рада, в межах населеного пункту с. Підрясне район вулиці Західної та земельної ділянки, орієнтовною площею - 0,12 гектара, для індивідуального садівництва, за рахунок категорії земель згідно з КВЦПЗ - землі сільськогосподарського призначення - 01:01, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судовий збір зі сторін не стягувати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п 15.5 п.5 розділу VII Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Лунь З.І.