Справа № 160/4557/19
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 160/4557/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 року (суддя Тулянцева І.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 01.08.2019 року) в справі №160/4557/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними рішення та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до ГУ ДФС у Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Ф» від 10.01.2019 року №05-04-66-50-50, №06-04-66-50-50, №07-04-66-50-50 про визначення сум податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 року позовні вимоги задоволені частково; визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення форми «Ф» №05-04-66-50-50 від 01012020 року за 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік на суму 912,11 грн.; №06-66-50-50 від 01.01.2019 року за 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік на суму 1701,37 грн.; №07-04-66-50-50 від 01.01.2019 року в частині визначення суми податку за 2016 рік в розмірі 70672,11 грн.

З рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що база оподаткування об`єктів житлової та не житлової нерухомості, обчислюється контролюючим органом на підставі данних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачем зареєстровано у власності два об`єкти нерухомості, а саме, квартиру загальною площею 68,6 кв.м, адміністративна будівля загальною площею 2564,3 кв.м. Проте, дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є не точними, щодо адміністративної будівлі загальною площею 2564,3 кв.м, оскільки така нерухомість, будова знесена, про що 12.01.2016 року складено відповідний акт. Апелянт вказував, що суд першої інстанції протиправно не прийняв як доказ акт знесення нерухомості, оскільки належність акту, його правильність підтверджується актом обстеження об`єкту нерухомості від 03.04.2019 року та фотодокументами. Апелянт вказував, що наявність запису в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, зроблена нотаріусом 02.05.2019 року про припинення права власності на підставі «знищення об`єкту нерухомого майна», не спростовує дані, зафіксовані в акті обстеження об`єкта нерухомості від 03.04.2019 року. Державна реєстрація не є способом набуття чи припинення права власності, а становить засіб підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно чи припинення таких прав. Апелянт вказував, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не надає оцінку акту про знесення об`єкту від 12.01.2016 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах доводів, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, виходив з того, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. База оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів, таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік). Суд першої інстанції вказував, що позивач являвся власником житлової нерухомості: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 36,7 м.кв. та квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 68,6 м.кв., сумарна загальна площа яких складала 105,3 кв.м, в період з 01.01.2016 року по 30.05.2016 року, тобто вказані квартири були об`єктом оподаткування лише в період з 01.01.2016 року по 30.04.2016 року. Визначаючи базу оподаткування по об`єкту житлової нерухомості: квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 68,6 м.кв. за період з 01.05.2016 року по 31.12.2016 року, суд першої інстанції вказував, що в період з 01.05.2016 року по 31.07.2016 року, з урахуванням пільги 85 кв.м., встановленої рішенням Дніпровської міської ради від 15.07.2015 року №3/65 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 «Про місцеві податки і збори міста», податок взагалі не повинен був нараховуватись, оскільки відсутня база оподаткування. Рішенням Дніпровської міської ради від 13.07.2016 року № 7/11 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 «Про місцеві податки і збори міста», яким встановлено ставки податку з 01.08.2016 року, встановлено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості на 60 кв.м. В період з 01.08.2016 року по 31.12.2016 року база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості повинна була визначатись з урахуванням того, що квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 68,6 м.кв. являлась об`єктом оподаткування. Відповідачем у спірних податкових повідомленнях рішеннях неправильно розрахована сума податку за 2016 рік в розмірі 195,25 грн. ( №05-04-66-50-50) та в розмірі 364,21 грн. Щодо правильності нарахування суми податку за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, в податкових повідомленнях рішеннях від 10.01.2019 року №05-04-66-50-50, № 06-04-66-50-50, до розрахунку за 2017 рік застосовано ставки, визначені у рішенні Дніпропетровської міської ради № 7/11 від 13.07.2016 року з понижувальним коефіцієнтом 0,5 (2%*0,5*3200,00 грн.=32 грн./кв.м), за період березень грудень застосовуються ставки, визначені у рішенні Дніпропетровської міської ради № 12/18 від 15.02.2017 року (1,5%*3200,00 грн. = 48 грн./кв.м) з урахуванням пільги зі сплату податку, а саме, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, для квартири/квартир незалежно від їх кількості зменшується на 85 кв.м. Та об`єктом оподаткування в 2017 році була лише квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 68,6 м.кв., тому відповідачем неправильно розрахована сума податку в сумі 321,18 грн. (податкове повідомлення рішення №05-04-66-50-50) та в сумі 599,09 грн. (податкове повідомлення рішення № 06-04-66-50-50), у зв`язку із неправильним визначенням бази оподаткування з урахуванням пільги (60 кв.м), встановленої рішеннями Дніпровської міської ради. Щодо правильності нарахування суми податку за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, визначеного в податкових повідомленнях рішеннях від 10.01.2019 року №05-04-66-50-50, № 06-04-66-50-50, судом вказано, що база оподаткування за спірний період визначалась виходячи із визначення об`єктом оподаткування двох квартир, що належали позивачу лише протягом п`яти місяців (з 01.01.2016 року по 30.05.2016 року), а не протягом 2018 року, відповідно до питомої ваги також двох квартир, що свідчить про неправильне застосування податковим органом вимог пунктів 266.2, 266.3, 266.4, 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України та протиправність спірних рішень в частині нарахування податку в сумі 395,68 грн. (№05-04-66-50-50) та в сумі 738,07 (№05-04-66-50-50). Суд першої інстанції вказував, що до компетенції податкового органу належить обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, а суд позбавлений права визначити правильну суму податку, податкові повідомлення рішення від 10.01.2019 року №05-04-66-50-50 та № 06-04-66-50-50, підлягають скасуванню.

Також, суд першої інстанції вказував, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 17.12.2018 року, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна: «адміністративна будівля «А-4», під`їздна дорога, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 2564,3 кв.м. Право власності за ОСОБА_1 зареєстровано 10.01.2011 року на підставі договору купівлі продажу, ВМА № 569024 р. № 7588, 07.11.2008 р. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 02.05.2019 року, по об`єкту нерухомості: «адміністративна будівля «А-4», під`їздна дорога, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 2564,3 кв.м. внесено запис про знищення об`єкта нерухомості. В період з 2016 по 2018 років, позивач являвся власником нерухомого майна, яке у відповідності до положень п.п.266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, є об`єктом оподаткування (об`єкт нежитлової нерухомості). На момент винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, об`єкт нерухомості «адміністративна будівля «А-4» не був знесений, лише 02.05.2019 року внесено дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про знесення нерухомого майна. Суд першої інстанції вказував, що у правовідносинах, щодо визначення податкового зобов`язання за 2016 рік, контролюючий орган повинен був дотримуватись приписів пп. 266.7.2. п.266.7 ст. 266 ПК України, згідно якого встановлено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, має бути винесено до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), оскільки приписи п.п.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України набули чинності з 01.01.2018, а отже і сфера дії цієї норми починається з дня набрання нею чинності. Контролюючим органом не надано доказів поважності причин виконання приписів п.п. 266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України щодо нарахування суми податку за 2016 рік в розмірі 70672,11 грн. по об`єкту нерухомості «адміністративна будівля «А-4», під`їздна дорога», площею 2564,3 кв.м, лише у 2019 році. Встановлено, протиправність податкового повідомлення-рішення № 07-04-66-50-50 від 10.01.2019 року в частині нарахування податку за 2016 рік в розмірі 70672,11 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно договору купівлі продажу нерухомого майна, від 27.08.2009 року, укладеного між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (продавці) та ОСОБА_1 (покупець), продавці передали нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 68,6 кв.м, у власність покупцю, покупець прийняв нерухоме майно та оплатив його вартість. Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 21.03.2019 року, власником квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_1 . Таким чином, протягом 2016 2018 років ОСОБА_1 був власником нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 68,6 кв.м.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 24.04.2019 року, власником квартири АДРЕСА_5 є ОСОБА_5 . Встановлено, що речове право за ОСОБА_5 зареєстровано на підставі договору купівлі - продажу від 30.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом, згідно якого ОСОБА_1 (продавець) продав, а покупець ( ОСОБА_5 ) прийняла у власність квартиру АДРЕСА_5 . Таким чином, нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 36,7 кв.м, перебувала у власності ОСОБА_1 до 30.05.2016 року.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно з договором купівлі продажу від 07.11.2008 року, укладеному між ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) продавець передає у власність, а Покупець приймає нерухоме майно: адміністративна будівля «А-4», цегла, загальної площі 2564,3 кв.м, автомобільна під`їздна дорога Б, розташовані в АДРЕСА_3 . Договір було внесено приватним нотаріусом до Державного реєстру правочинів 07.11.2008 року про що свідчить витяг з реєстру, наявний в матеріалах справи. Право власності на об`єкт адміністративна будівля «А-4», цегла, загальної площі 2564,3 кв.м, автомобільна АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 було зареєстровано Комунальним підприємством «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» 10.01.2011 року, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 17.12.2018 року, встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна: «адміністративна будівля «А-4», під`їзна дорога, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 2564,3 кв.м.

Також згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 26.04.2019 року, підтверджено, що 23.04.2019 року зареєстровано право власності (з відкриттям розділу), індексний номер 46676065 на 1/1 об`єкту нерухомого майна «адміністративна будівля «А-4», під`їзна дорога, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 2564,3 кв.м за ОСОБА_1

ОСОБА_1 долучив до матеріалів справи акт про знесення «адміністративної будівлі «А-4» від 12.01.2016 року, складений інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_7 , відповідно до якого, «адміністративна будівля «А-4», під`їздна дорога», розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 2564,3 кв.м, що належали ОСОБА_1 на момент обстеження, знесені.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 02.05.2019 року, по об`єкту нерухомості: «адміністративна будівля «А-4», під`їзна дорога, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 2564,3 кв.м внесено запис про знищення об`єкта нерухомості.

Встановлено, що в період з 2016 по 2018 рік позивач був власником нерухомого майна «адміністративна будівля «А-4», під`їзна дорога», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 2564,3 кв.м, що підтверджено витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

У свою чергу, до матеріалів справи долучено акт обстеження об`єкту нерухомості від 03.04.2019 року, складений комісією Покровської міської ради, згідно якого за адресою: АДРЕСА_3 , знаходиться чотириповерхова цегляна будівля, розташована на земельній ділянці площею 2564,3 кв.м. У акті вказано, що комісією міської ради встановлено, що ОСОБА_1 з 07.11.2008 року є одноосібним власником об`єкта нерухомості. До акту долучено фотокартки.

10.01.2019 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області винесено податкові повідомлення-рішення форми «Ф»: №05-04-66-50-50 по об`єкту житлової нерухомості - квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 36,7 м.кв., яким визначено суму податку: за 2016 рік 195,25 грн.; за 2017 рік 321,18 грн.; за 2018 рік 395,68 грн., а всього, з урахуванням пільги 920,11 грн.; №06-04-66-50-50, по об`єкту житлової нерухомості - квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 68,6 м.кв., яким визначено суму податку: за 2016 рік 364,21 грн.; за 2017 рік - 599,09 грн.; 2018 рік 738,07 грн., а всього, з урахуванням пільги 1701,37 грн.; №07-04-66-50-50, по об`єкту нежитлової нерухомості - адміністративна будівля «А-4», під`їзна дорога, площею 2564,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , на суму: за 2016 рік 70672,11 грн.; за 2017 рік 106674,88 грн.; 2018 рік 124112,12 грн., всього, з урахуванням пільги - 301459,11 грн.

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями, ОСОБА_1 подав до Державної фіскальної служби України скаргу, яка відповідно до рішення від 26.04.2019 року № 3460/К/99-99-11-05-01-25 залишена без задоволення, податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2020 року, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області було зобов`язано надати до суду проекти розрахунків оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням відчуження ОСОБА_1 30.05.2016 року квартири, загальною площею 36,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_6 відповідно до положень ст.266 ПК України, вказаних в ухвалі суду (відповідних рішень міських рад, застосування пільг із сплати податку, відчуження майна 30.05.2016 року), а також надати детальне пояснення щодо кожного розрахунку з посиланням на вимоги податкового законодавства та відповідного рішення органу місцевого самоврядування), копії рішень Орджонікідзевської (Покровської) міської ради про встановлення пільг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі яких розраховувались оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області надано до суду розрахунок та пояснення нарахування податку згідно податкових повідомлень-рішень від 10.01.2019 року №05-04-66-50-50, №06-04-66-50-50, №07-04-66-50-50.

Долучено до матеріалів справи рішення № 13 від 29.01.2016 року Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області, яким встановлено з 01.01.2016 року базову ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 2% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування, визначено коригуючий коефіцієнт зональності до базової ставки податку на нежитлову нерухомість 1.

Рішенням № 2 від 13.01.2017 року Покровської міської ради Дніпропетровської області, встановлено з 01.01.2017 року базову ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1,3 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування, визначено коригуючий коефіцієнт зональності до базової ставки податку на нежитлову нерухомість 1. Та рішення № 17 від 22.12.2016 року Покровської міської ради Дніпропетровської області, внесено зміни до рішення № 2 від 13.01.2017 року та установлено з 01.01.2017 року на території Покровської міської ради ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості.

Встановлено, що податковим органом розраховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у податкових повідомленнях-рішеннях №05-04-66-50-50, №06-04-66-50-50 таким чином: для об`єктів житлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб встановлено ставку податку у розмірі 2 відсотка мінімальної заробітної плати, а саме1378,00 грн. Відповідно до рішень Дніпровської міської ради від 15.07.2015 №7/11 для об`єктів житлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб встановлено ставку податку у розмірі 2 відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2016 року: 1378грн. * 2% = 27.56 грн./кв.м. Пільги зі сплати податку: база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, для квартири/квартир незалежно від їх кількості зменшується на 85 кв.м згідно рішення органу місцевого самоврядування па 2016 рік. Питома вага 1 квартири 36,7 м / 105,3 м = 0,349; питома вага 2 квартири 68,6 кв.м /105,3 кв.м = 0,651, період розрахунку податку : 12 місяців. Отже, суму податку розраховує за об`єкти відповідно до її питомої ваги: 20,3 кв.м* 27,56 грн.* 0.349 = 195,25 грн. 20,3 кв.м * 27,56 грн.* 0,651 = 364,21 грн.

Вказує, що за податковий період січень-лютий 2017 року для розрахунку застосовувались ставки, визначені у рішенні Дніпропетровської міської раді №7/11 від 13.07.2016 року з понижувальним коефіцієнтом 0.5 (2%*0,5*3200 грн.=32грн./кв.м), за період березень-грудень застосовувались ставки, визначені у рішенні Дніпропетровської міської ради №12/18 від 15.02.2017 (1,5%*3200грн.=48гри/кв.м). пільги зі сплати податку: база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, для квартири/квартир незалежно від їх кількості зменшується на 85 кв.м. Обчислює суму податку за об`єкти відповідно до її питомої ваги: (20,3 кв.м * 32,00 грн.* 0,349)/12 * 2 + (20,3 * 48,00 * 0,349)/12 * 10 = 321,18 грн. (20,3 кв.м * 32.00 грн.* 0.651 )/12 * 2 + (20,3 * 48,00 * 0,651 )/12 * 10 = 599,09 грн. Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік складе 920,27 грн.

Відповідач розраховував податок за 2018 рік, виходячи з того, що відповідно до рішень Дніпровської міської ради від 06.12.2017 року № 12/27 та від 23.05.2018 року № 4/32 для об`єктів житлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб встановлено ставку податку у розмірі 1.5 відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2018 року (1,5%* 3723 грн. = 55,85грн./м). пільги зі сплати податку: база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, для квартири/квартир незалежно від їх кількості зменшується на 85 кв.м. питома вага 1 квартири 36,7 кв.м / 105,3 кв.м = 0,349; питома вага 2 квартири 68,6 кв.м / 105,3 кв.м = 0,651. Обчислює суму податку за об`єкти відповідно до її питомої ваги: 20,3 кв.м * 55,85 грн.* 0,349 = 395,68 грн., 20,3 кв.м * 55,85 гри.* 0,651 = 738.07 грн. Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік складе 1133,75 грн.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Головне управління ДФС у Дніпропетровській області при винесенні податкових повідомлень-рішень №05-04-66-50-50, №06-04-66-50-50 не врахувало, що об`єкт нерухомості загальною площею 36,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_6 , перебував у власності ОСОБА_1 до 30.05.2016 року, був проданий, про відчуження майна внесено запис до Реєстру. Таким чином, податкові повідомлення-рішення є вірними у частині січня травня 2016 року. За період червень 2016 року 2017 рік 2018 рік, податковий орган невірно розраховує суму податку, не бере до уваги відсутність у власності ОСОБА_1 нерухомого майна квартири загальною площею 36,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_6 .

Суд апеляційної інстанції вказує, що податкові повідомлення-рішення №05-04-66-50-50, №06-04-66-50-50 частково підлягали б скасуванню, адже у частині розрахунку податку за січень травень 2016 року, суму податку визначено вірно, є незаконними та підлягають скасуванню у частині періоду червень 2016 року 2017 рік 2018 рік.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідач погодився з рішенням суду першої інстанції та не подавав апеляційну скаргу. Апеляційна скарга на рішення була подана Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, яке є правонаступником Головного управління ДФС у Дніпропетровській обалсті, проте ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.08.2020 року була повернута. Повторно, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області апеляційну скаргу не подавало.

Згідно пп. 266.1.1 п. 266.1, п. 266.2.1, пп. 266.3.1, пп. 266.3.2 п. 266.3, пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно п. 266.7.4 п. 266.7 ст. 266 ПК України органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі подання платником податку контролюючому органу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, відомості про яке відсутні у базі даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом відомостей від органів державної реєстрації прав на нерухоме майно про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Згідно ст. 2, ч. 1 ст. 5, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав. У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.

Отже, платниками податку на нерухомість є власники об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості відповідно до рішень органів місцевого самоврядування з урахуванням норм Податкового кодексу України.

Про наявність у фізичної особи об`єктів власності, контролюючий орган дізнається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Головне управляння ДФС у Дніпропетровській області під час винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, зокрема №07-04-66-50-50 щодо об`єкта нерухомості «адміністративна будівля «А-4», під`їздна дорога», розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 2564,3 кв.м, мало у розпорядженні інформацію про права власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомості.

Акт знесення від 12.01.2016 року на який у своїх доводах вказує ОСОБА_1 , не є належним доказом відсутності нерухомого майна, на підставі такого акту неможливо зробити висновок про втрату ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно. Лише з 02.05.2019 року, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесено запис про знищення «адміністративна будівля «А-4», під`їзна дорога, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 2564,3 кв.м. Таким чином, станом на час винесення спірного податкового повідомлення-рішення, ОСОБА_1 був власником нерухомого майна, за який сплачується податок.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач вірно обрахував податок згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомості «адміністративна будівля «А-4», під`їзна дорога, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 2564,3 кв.м.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції керується ч. 1 ст. 308 КАС України та переглядає рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача та вважає, що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції керується правовою позицією, вказаною у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі № 817/2019/17 та від 08.05.2018 року у справі № 819/1605/17.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Новий розподіл судових витрат здійснюється у разі задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 242, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 року в справі №160/4557/19 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у порядку ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова