Справа № 160/11820/20
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі - головуючого судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «12 Квартал» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Соборного управління Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимоги і рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
У вересні 2020 року позивач звернувся до адміністративного суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просив:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач-2 до теперішнього часу будь-яких пояснень щодо даної позовної заяви на адресу суду не надіслав, про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
В силу ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача-1, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України). Подібне визначення міститься й у статті 21 Закону України «Про оренду землі».
Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, в якій би формі не справлялась плата за землю (чи то у вигляді земельного податку, чи то у вигляді орендної плати), вона відповідно до положень Податкового кодексу України залишається загальнодержавним податком.
Відповідно до п.36.1 ст.36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Пунктом 59.1 ст.59 ПК України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Крім того, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу (п.88.1 ст.88 Кодексу).
Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг (п.89.3 ст.89 Кодексу).
Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.
Згідно з п.271.1 ст.271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 р. у справі №804/521/18 було частково задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «12 КВАРТАЛ» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

- визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №22528-17/62 від 21.09.2017 року про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «12-Квартал» суми податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 130 163,83 грн.;

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №22528-17/62 від 21.09.2017 р. про опис майна у податкову заставу;

- зобов`язано Головне управління ДФС у Дніпропетровській області здійснити коригування даних в картці особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «12-Квартал» шляхом виключення сум штрафу за 2016 рік у розмірі 130 163,83 грн., та відобразити в картці особового рахунку задекларовані щомісячні суми штрафу у розмірі 1917,24 грн., що за 2016 рік складає 23 006,88 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені даним судовим рішенням, є преюдиційними при вирішенні справи по суті.

Як видно з рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 р. у справі №804/521/18, ТОВ «12-Квартал» до податкового органу були подані уточнюючі податкові декларації за землю помісячно за 2016 р., в п.9 розділу III «Розрахунок податкового зобов`язання» яких, сума штрафу зазначено: в графі «річна сума» - 23 006,88 грн., в помісячних графах 1 917,24 грн.

Відповідно до інтегрованої картки платника податків ТОВ «12 Квартал» обліковується податковий борг по податку - орендна плата з юридичних осіб за 2016 р. у сумі 130 163,83 грн.

Так, позивачем на виконання вимог Податкового кодексу України до податкового органу були подані уточнюючі податкові декларації за землю помісячно за 2016 р., в п.9 розділу III «Розрахунок податкового зобов`язання» яких, сума штрафу зазначено: в графі «річна сума» - 23 006,88 грн., в помісячних графах 1 917,24 грн. відповідно (23 006,88 грн. за 12 міс).

Зазначена самостійно задекларована в уточнюючих розрахунках позивачем сума штрафу 23 006,88 грн. розрахована відповідно до норм Податкового кодексу України у розмірі 3% з графи річної суми, а саме: 766 895,33 грн. х 3% = 23 006,88 грн. - річна сума штрафу, 1 917,24 грн. - місячна, відповідно.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що податкова вимога Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 22528-17/62 від 21.09.2017 р. та рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 22528-17/62 від 21.09.2017 р. про опис майна у податкову заставу є протиправними, у зв`язку з чим підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, а отже підлягають задоволенню.

В картці особового рахунку ТОВ «12 Квартал», податковим органом не враховані дані уточнюючих декларацій, поданих позивачем за 2016 рік, та ще додатково відповідачем нараховано на особистому рахунку позивача суму у розмірі 23 006,88 грн., що спричинило виникнення недоїмки у сумі 145 817,26 грн.

Дана сума утворюється таким чином:

- 253 075,68 грн. - 130 163,83 грн. (відхилення від даних платника податків - скасована сума штрафу за 2016 рік) = 122 911,85 грн. (залишок);

- 122 911,85 грн. + 23 006,88 грн. (залишок + додатково нарахована сума відповідачем-2) = 145 918,73 грн. (недоїмка);

- 145 918,73 грн. - 101,47 грн. (недоїмка - фактична передплата) = 145 817,26 грн.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (ст. 90 КАС України).

Всупереч наведеним вимогам, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень не надали до суду достатніх доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і не довів правомірності прийнятих ним рішень.

Суд акцентує увагу на тому, що ч.2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

При цьому, належних та допустимих доказів, яким чином була розрахована позивачу сума недоїмки у розмірі 145 817,26 грн. відповідачем не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкова вимога Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 10.06.2020 р. №28586-51 на суму 145817,26 грн. та рішення начальника Соборного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області про опис майна у податкову заставу від 10.06.2020 р. №28586-51 є протиправними, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача визнати відсутність у ТОВ «12 квартал» податкового боргу (недоїмки) у сумі 145 918,73 грн. та здійснити корегування даних в картці особового рахунку ТОВ «12 Квартал» шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу з податку орендна плата з юридичних осіб (платіж 50 ) у сумі 145 918,73 грн., суд вважає за можливе в цій частині відмовити.

Оскільки податкова вимога Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 10.06.2020 р. №28586-51 на суму 145817,26 грн. та рішення начальника Соборного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області про опис майна у податкову заставу від 10.06.2020 р. №28586-51, прийняті відповідачами, визнані судом протиправними та скасовані, та це буде достатнім способом захисту та відновлення порушених прав та інтересів позивача.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково з викладених вище підстав.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі в розмірі 1 093,63 грн. (2 187,26 : 2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 10.06.2020 р. №28586-51 на суму 145 817,26 грн. з податку «орендна плата з юридичних осіб» (код бюджетної класифікації 18010600).

Визнати протиправним та скасувати рішення начальника Соборного управління Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про опис майна у податкову заставу від 10.06.2020 р. №28586-51.

У задоволенні решти позовної заяви - відмовити.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул.Сімферопольська, 17а, м.Дніпро, 49600, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « 12 Квартал» (вул.Бориса Кротова, 1Б, м.Дніпро, 49033, ) судові витрати по справі в розмірі 546,81 грн.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Соборного управління Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул.Високовольтна, 24, м.Дніпро, 49107, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « 12 Квартал» (вул.Бориса Кротова, 1Б, м.Дніпро, 49033, ) судові витрати по справі в розмірі 546,81 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма