Справа № 420/11241/20
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Сидорівського С.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; НОМЕР_1 ) до Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області (місцезнаходження: 68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Хантадзе, буд. 8-А; ) про визнання протиправними дій щодо невиплати соціальної допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області в якій позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

визнати незаконними дії Управління праці та соціального захисту населення Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області щодо не виплати державної соціальної допомоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як одинокій матері та як малозабезпеченій сім`ї;

зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 державну соціальну допомогу як одинокій матері та як малозабезпеченій сім`ї.

Ухвалою від 02.11.2020р. вказану позовну заяву було залишено без руху.

На виконання ухвали 10.11.2020р. (вх. № ЕП/20530/20) позивачка надала до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, чим усунула зазначені судом недоліки.

Ухвалою суду від 11.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позову вказано, що позивачка ОСОБА_1 звернулась із заявами до управління праці та соціального захисту про призначення їй допомоги як одинокій матері та малозабезпеченій сім`ї. Як з`ясовано позивачкою, допомога їй не була призначена, виплати не здійснювались. Позивачка не вбачає підстав для припинення здійснення їй виплат, у зв`язку із чим звертається до суду із даним позовом.

30.11.2020 року за вх.№50714/20 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень щодо заявлених позовних вимог. Вказано, що за результатом звернень позивачки про призначення їй допомоги сім`ям з дітьми як одинокій матері та допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_1 було відмовлено з законодавчо встановлених підстав: щодо допомоги малозабезпеченій сім`ї - з підстави того, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї перевищує суму прожиткових мінімумів такої сім`ї; щодо допомоги сім`ям з дітьми як одинокій матері - з підстави того, що у сім`ї є працездатна особа старше 18 років, яка шукає роботу більше 3 місяців протягом періоду, з якого враховано доходи. Більше того, після звернення позивачки та отримання відмов у призначенні державної допомоги за результатом консультації з Департаментом соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації допомоги малозабезпеченій сім`ї була призначена, а тому в цій частині дій щодо невиплати відповідач фактично не вчинив.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області Одеському окружному адміністративному суду.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5) є матір`ю ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , а.с.6). Батьком визначений ОСОБА_3 .

05.08.2020 року за №1521 позивачка звернулась до Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області із заявою про призначення їй допомоги на дітей одиноким матерям (а.с.37-38).

16.09.2020 року за №1945 позивачка звернулась до Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області із заявою про призначення їй допомоги малозабезпеченій сім`ї (а.с.41-42).

Рішенням від 18.09.2020 року позивачці відмовлено у призначенні їй допомоги на дітей одиноким матерям, оскільки у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених в абзацах десятому - чотирнадцятому цього пункту) (а.с.8).

Також рішенням від 21.09.2020 року позивачці відмовлено у призначенні їй допомоги малозабезпеченій сім`ї з підстави того, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї перевищує суму прожиткових мінімумів такої сім`ї (а.с.9).

Натомість, рішенням від 06.11.2020 року позивачці призначено допомогу малозабезпеченій сім`ї, а саме:

З 01.09.2020 року по 30.11.2020 року розмір допомоги складає 1354,98 грн.;

З 01.12.2020 року по 28.02.2021 року розмір допомоги складає 1473,33 грн. (а.с.45).

Вважаючи порушеним своє право на отримання державної допомоги, позивачка звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Оскільки спірні правовідносини стосуються призначення двох державних допомог - допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, то вказані відносини регулюються двома Законами - Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі - Закон №2811) та Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (далі - Закон №1768), а також прийнятими на їх виконання постановами КМУ «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» (далі - Постанова №1751) та «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» (далі - Постанова №250).

Враховуючи те, що їх призначення та виплата є незалежними одне від одного, суд вважає за необхідне надати окрему оцінку щодо кожної із допомог.

В першу чергу, суд звертає особливу увагу, що заявлені позовні вимоги не стосуються ані правомірності рішень, якими позивачці відмовлено у призначені допомог, ані взагалі факту їх призначення. Позивачка пов`язує юридичний факт її звернення із відповідними заявами із обов`язком відповідача нарахувати та виплатити відповідні допомоги, оминаючи стороною необхідність першочергово призначити таку допомогу, а вже за даним фактом здійснювати її нарахування та виплату.

Що стосується допомоги малозабезпеченим сім`ям, суд зазначає наступне.

Згідно ст.1 Закону №1768 державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї;

малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний дохід нижчий, ніж прожитковий мінімум для сім`ї;

прожитковий мінімум для сім`ї - визначена для кожної сім`ї залежно від її складу сума прожиткових мінімумів, розрахованих та затверджених відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно ст.3 Закону №1768 право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України.

Згідно ст.5 цього ж Закону розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом.

До стабілізації економічного становища в Україні розмір державної соціальної допомоги визначається з урахуванням рівня забезпечення прожиткового мінімуму.

Рівень забезпечення прожиткового мінімуму встановлюється виходячи з можливостей Державного бюджету України і затверджується одночасно з прийняттям закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

За змістом ст.6 Закону №1768 державна соціальна допомога призначається на шість місяців.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням від 06.11.2020 року позивачці призначено допомогу малозабезпеченій сім`ї, а саме:

З 01.09.2020 року по 30.11.2020 року розмір допомоги складає 1354,98 грн.;

З 01.12.2020 року по 28.02.2021 року розмір допомоги складає 1473,33 грн.

З аналізу періоду, на який призначено таку допомогу, встановлено, що її призначено на підставі заяви позивачки від 16.09.2020 року.

Покладені у зміст позовних вимог твердження позивачки про те, що допомога малозабезпеченій сім`ї не виплачується, не знаходять свого документального підтвердження. Дійсно, на момент звернення позивачки до суду така допомога не виплачувалась, оскільки не була призначена. Натомість, станом на момент вирішення даної справи по суті допомога призначена, і більше того її виплата здійснюється з вересня 2020 року, тобто з моменту звернення позивачки до відповідача з відповідною заявою.

Таким чином, в контексті виплати допомоги малозабезпеченим сім`ям суд не вбачає підстав для задоволення позову, адже така допомога призначена, а доказів не проведення її виплати до суду не надано.

Що стосується допомоги на дітей одиноким матерям, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом, заявлені позовні вимоги не стосуються ані правомірності рішень, якими позивачці відмовлено у призначені допомог, ані взагалі факту їх призначення. Однак, керуючись принципом верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а також для забезпечення повного, всебічного та неупередженого розгляду справи суд вважає за необхідне оцінити дії відповідача, що полягають у невиплаті допомоги на дітей одинокій матері, в контексті правомірності не призначення допомоги як такої.

Згідно статті 1 Закону №2811 громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.3 Закону №2811 відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми:

1) допомога у зв`язку з вагітністю та пологами;

2) допомога при народженні дитини, одноразова натуральна допомога "пакунок малюка";

2-1) допомога при усиновленні дитини;

4) допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування;

5) допомога на дітей одиноким матерям;

5-1) допомога на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність.

Постановою КМУ від 27 грудня 2001 р. № 1751 затверджено Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, у п.1 якого вказано, що цей Порядок визначає умови призначення і виплати таких видів державної допомоги сім`ям з дітьми, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми": допомога на дітей одиноким матерям (пункти 33-38 цього Порядку).

Згідно п.33 Порядку відповідно до статті 18-1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Допомога на дітей одиноким матерям призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги.

Згідно п.35 Порядку для призначення допомоги на дітей одиноким матерям подаються такі документи:

1) заява про призначення допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

2) декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики (далі - декларація);

3) довідка про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

4) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідка про народження, видана виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави для внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або виданий компетентним органом іноземної держави документ про народження, в якому відсутні відомості про батька, за умови легалізації такого документа в установленому законодавством порядку;

5) копія свідоцтва про народження дитини.

Згідно п.35-2 Порядку допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо:

1) у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених в абзацах десятому - чотирнадцятому цього пункту).

Допомога на дітей одиноким матерям у зазначеному випадку призначається, якщо особи протягом періоду, за який враховуються доходи:

сплатили або за них сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців; доглядали за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного в медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку, за дітьми, хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, за дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідності, за особою з інвалідністю I групи, за особою з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, за дитиною з інвалідністю віком до 18 років, а також за особами, які досягли 80-річного віку; надавали соціальні послуги з догляду відповідно до законодавства;

2) особи, які входять до складу сім`ї, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям, здійснили купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку або оплатили (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних згідно із соціальною нормою житла та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати перевищує 50 тис. гривень;

3) у власності сім`ї є друга квартира (будинок), крім житла, яке розташоване на тимчасово окупованій території в Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, у населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та у населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, або житла, непридатного для проживання, що підтверджено актом обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири), за формою згідно з додатком до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505;

4) у власності сім`ї є більше ніж один автомобіль, транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації, з дати випуску якого минуло менше ніж 15 років (крім мопеда і причепа).

При цьому не враховуються транспортні засоби, отримані безоплатно чи придбані на пільгових умовах через органи соціального захисту населення, у тому числі за рахунок грошової допомоги на придбання автомобіля, а також транспортні засоби, придбані батьками - вихователями дитячих будинків сімейного типу.

Наявність (відсутність) у власності членів сім`ї транспортних засобів зазначається у декларації.

Якщо у складі сім`ї є непрацюючі працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, і протягом цього періоду зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні менше трьох місяців або які (за яких) не сплатили (не сплачено) мінімального розміру єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування сумарно протягом трьох місяців періоду, за який враховуються доходи, допомога на дітей одиноким матерям призначається:

не більше ніж на два шестимісячних періоди, якщо:

- у складі сім`ї є особа з інвалідністю, яка згідно з висновком лікарсько-консультаційної комісії потребує постійного стороннього догляду;

- відсутність будь-яких джерел для існування пов`язана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сім`ї.

Допомога на дітей одиноким матерям за таких умов на наступний строк призначається не раніше ніж через шість місяців після завершення виплати такої допомоги;

на один шестимісячний період, якщо сім`я є багатодітною і звернулася за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям у липні - грудні 2020 року.

Порядок №1751 доповнено пунктом 35-2 згідно з Постановою КМ № 632 від 22.07.2020 і вказана норма застосовується з 1 липня 2020 року.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка посягла 18-річного віку, у заяві зазначила, що з 12.01.2016 року не працює, не навчається, не служить, підприємницькою діяльністю не займається. (зворотній бік а.с.38)

Згідно Відомостей від 17.09.2020 року №18150 про суми виплачених доходів та утриманих податків за перші два картали 2020 року позивачка отримувала лише соціальні виплати, іншого доходу немає. (а.с.12)

При цьому, суд зазначає, що дитині позивачки, ОСОБА_2 , на момент звернення з відповідною заявою позивача до відповідача виповнилось 14 років, доказів позивачкою про необхідність догляду за дитиною та неможливість працювати до суду не надано.

Отже, до позивачки застосовується положення пп.1 п.35-2 Порядку №1751, з підстави чого допомога на дітей одиноким матерям не призначена, а вказане підтверджується матеріалами справи.

Обґрунтованих доводів на противагу фактичним обставинам позивачкою не надано, з огляду на що суд вважає відмову у призначенні допомоги правомірною, а тому відсутність виплат за даною допомогою є обґрунтованою.

За таких обставин, беручи до уваги відсутність доводів позивачки щодо протиправності ненарахування та невиплати допомоги одинокій матері, а також наявні у матеріалах справи документи та підтверджені ними обставини, враховуючи, що допомога малозабезпеченій сім`ї була призначена, суд не вбачає підстав для задоволення позову. При вирішені питання про відмову у задоволенні позову суд звертає увагу на обраний позивачкою спосіб правового захисту та фактичні обставини, які свідчать про відсутність порушень з боку суб`єкта владних повноважень при вирішенні питання про призначенні допомоги одинокій матері.

Таким чином, суд констатує про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Між тим, такі судові витрати не понесені, тому не стягуються на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; НОМЕР_1 ) до Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області (місцезнаходження: 68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Хантадзе, буд. 8-А; ) про визнання протиправними дій щодо невиплати соціальної допомоги - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Повний текст рішення складено та підписано 29.12.2020р.

Суддя О.М. Тарасишина

.