Справа № 520/10698/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Зінченко А.В.

21 грудня 2020 р.Справа № 520/10698/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Національного агентства з питань запобігання корупції на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановила:

28.11.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати в повному обсязі рішення відповідача Національного агентства з питань запобігання корупції (далі НАЗК) № 1159 від 08.06.2018 року Про результати перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 (далі Рішення № 1159).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення НАЗК прийнято за грубих порушень процедури проведення перевірки декларації та на підставі висновків, які не відповідають реальним обставинам справи та з неправильним трактуванням норм матеріального права, відтак, означене Рішення № 1159 є протиправним та має бути скасованим.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 року, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019 року, у задоволені вимог адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як суб`єкт декларування, при складанні та поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік не дотримався вимог пунктів 2, 3, 7 та 10 частини першої статті 46 Закону України від 14.10.2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон № 1700-VII), зазначивши недостовірні відомості, що відрізняються від достовірних на суму понад 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Постановою Верховного Суду від 24.10.2019 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 року та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019 року скасовані.

Задовольняючи частково касаційну скаргу ОСОБА_1 та направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції виходи з того, що під час розгляду справи судами попередніх інстанцій не з`ясовано чи були дотримані строки проведення перевірки декларації позивача, які дії відповідачем вживались щодо дотримання вищевказаного строку (терміну) перевірки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.01.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений у повному обсязі.

Так, судовим рішення визнано протиправним та скасовано в повному обсязі Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 1159 від 08.06.2018 року «Про результати перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 ».

Судом проведений розподіл судових витрат стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Національного агентства з питань запобігання корупції витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 704,80 грн.

Висновок суду вмотивований тим, що відповідачем порушено строки проведення перевірки та прийнято оскаржуване рішення поза межами строку перевірки.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданої апеляційної скарги відповідач вказує, що суд першої інстанції не надав оцінки фактам подання позивачем недостовірної інформації та не навів причини, з яких відхилив докази як позивача, так і відповідача.

Щодо строків проведення перевірки відповідач зазначає, що відповідний перелік дій, який передбачений порядком проведення повної перевірки лише визначає набір дій, які має вчинити відповідач, проте не визначає, що у строк, передбачений для проведення перевірки декларації, мають бути прийняті рішення про початок проведення перевірки та про затвердження її результатів.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 на час виникнення спірних правовідносин займав посаду прокурора прокуратури Московського району м. Харкова Харківської області.

16.01.2018 року до відповідача надійшов лист з прокуратури Харківської області № 11-28вих-18 від 11.01.2018 року з проханням вирішити питання щодо проведення повної перевірки електронної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 .

Перевірка декларації за 2016 рік, поданої позивачем, розпочата НАЗК відповідно до рішення НАЗК від 09.02.2018 року № 171 Про проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 , прокурором прокуратури Московського району м. Харкова Харківської області, на підставі інформації, отриманої від прокуратури Харківської області.

Рішенням НАЗК від 05.04.2018 року № 635 Про продовження строку повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 , прокурором прокуратури Московського району м. Харкова Харківської області строк перевірки декларації продовжено з 11.04.2018 року на 30 календарних днів.

За результатами проведення повної перевірки відповідачем прийнято оскаржуване Рішення № 1159.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 48 Закону № № 1700-VII НАЗК проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання; 2) щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль.

НАЗК проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону.

Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається НАЗК.

Механізм проведення НАЗК з питань запобігання корупції контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону № 1700-VII визначений Порядком проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженим рішенням НАЗК від 10.02.2017 року № 56 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.02.2017 року за № 201/30069 (далі - Порядок № 56).

Положеннями розділу III Порядку № 56 передбачено порядок проведення повної перевірки декларацій.

Повна перевірка декларації передбачає такі дії:

1) прийняття Рішення про проведення перевірки;

2) аналіз відомостей про об`єкти декларування (об`єкти нерухомості; об`єкти незавершеного будівництва (в тому числі інформація щодо власника або користувача земельної ділянки); цінне рухоме майно (крім транспортних засобів); цінне рухоме майно - транспортні засоби; цінні папери; інші корпоративні права; юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або члени його сім`ї; нематеріальні активи; доходи, у тому числі подарунки; грошові активи; фінансові зобов`язання; видатки та правочини суб`єкта декларування; посади чи роботи за сумісництвом суб`єкта декларування; членство суб`єкта декларування в об`єднаннях (організаціях) та входження до їх органів), зазначені в деклараціях суб`єкта декларування, та їх порівняння з відомостями з реєстрів, баз даних, інших інформаційно-телекомунікаційних систем державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, що можуть містити інформацію про об`єкти декларування, які мають відображатися в декларації;

3) створення, збирання, одержання, використання інформації, яка є необхідною для повної перевірки декларації, з використанням джерел інформації, визначених пунктами 8-11 цього розділу;

4) направлення НАЗК відповідному суб`єкту декларування листа з пропозиціями надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів та розгляд і врахування наданих ним пояснень та/або копій підтвердних документів під час проведення повної перевірки декларації у порядку та на умовах, визначених пунктом 12 цього розділу;

5) прийняття НАЗК Рішення про результати здійснення повної перевірки декларації.

Системний аналіз пункту 6 розділу III Порядку № 56 дає підстави для висновку про те, що повна перевірка декларацій розпочинається рішенням про її проведення і закінчується рішенням про результати перевірки.

Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 року у справі № 826/16495/17.

Відповідно до пунктів 14 та 15 розділу III Порядку № 56 повна перевірка декларації за цим Порядком здійснюється упродовж 60 календарних днів з дня прийняття Рішення про проведення перевірки.

У разі необхідності строки проведення повної перевірки декларації можуть бути продовжені, але не більше ніж на сукупний строк у 30 календарних днів. Рішення про продовження повної перевірки декларації приймається НАЗК у випадку неотримання відповідей та/або інформації по суті, необхідних для проведення повної перевірки декларації, у відповідь на запити (листи) Національного агентства до: 1) державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань; 2) суб`єкта декларування з проханням надати пояснення щодо відомостей, зазначених у декларації.

Перебіг строку повної перевірки декларації зупиняється у таких випадках: 1) звернення до суду з метою отримання інформації стосовно наявності та стану рахунків, операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи, фізичної особи - підприємця; 2) направлення запиту на отримання від державних та інших органів влади іноземних держав інформації, що необхідна для проведення повної перевірки декларації.

У зазначених випадках перебіг строку повної перевірки декларації зупиняється з дня відкриття судом провадження у справі (направлення відповідного запиту) до дня набрання законної сили рішенням суду (отримання відповіді на зазначений запит).

Зупинення перебігу строку повної перевірки декларації можливе в межах строків, визначених абзацами першим та другим пункту 14 цього розділу.

Згідно із пунктами 1, 3-5 розділу IV Порядку № 56 за результатами проведення повної перевірки декларації Національним агентством приймається рішення про результати здійснення повної перевірки декларації.

Як установлено судовим розглядом, 09.02.2018 року відповідачем прийнято рішення про проведення перевірки. Отже, строк проведення перевірки декларації позивача повинен був закінчитися 10.04.2018 року. 05.04.2018 року строк проведення перевірки продовжено на 30 днів, тобто до 05.05.2018 року. Натомість, рішення про результати перевірки прийнято відповідачем лише 08.06.2018 року.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем поза межами строку проведення перевірки, що є підставою для скасування такого рішення.

Щодо доводів апеляційної скарги про ненадання судом першої інстанції оцінки фактам подання позивачем недостовірної інформації у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, колегія суддів зауважує, що процесуальне порушення порядку проведення перевірки, зокрема, строку проведення перевірки, у відповідності до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10.04.2019 року у справі 826/16495/17, зумовлює виникнення у позивача стану правової невизначеності та ставить під сумнів результати самої перевірки.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для дослідження та надання оцінки фактам, встановлених за результатами перевірки, оскільки такі не можуть бути прийняті судом в силу порушення порядку її проведення.

Інші доводи апеляційної скарги означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий
Постанова у повному обсязі складена і підписана 28 грудня 2020 року.