Справа № 480/4051/19
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2020 р. Справа № 480/4051/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шевченко І.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,
представника позивача - Нежевело В.В.,
представника відповідача - Савченко С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (далі - ГУ ДФС у Сумській області), в якій просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Сумській області:
Позовні вимоги мотивувала тим, що вона не повідомлялась та не попереджалась про проведення та організацію податкової перевірки. Стверджує, що не отримувала доходу у вигляді додаткового блага. Нарахування боржнику пені відповідно до умов договору та її подальше анулювання за самостійним рішенням кредитора не є доходом, який підлягає оподаткуванню на підставі абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.
Так, з посиланням на пункт 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України наголошує, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу:
- сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року;
- сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.
Також відмічає, що в силу положень п.п.165.1.59 п,165.1 ст.165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити), з огляду на це, у ОСОБА_1 не виникло обов`язку декларувати такий дохід у податковій звітності та сплачувати із нього податок з фізичних осіб з підстав, визначених законом.
Ухвалою судді Сумського окружного адміністративного суду Прилипчука О.А. від 09.10.2019 було прийнято позовну заяву в іншій частині позовних вимог до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.10.2019 (т.1, а.с.2-3).
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 23.10.2019, Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області було замінено правонаступником, яким є Головного управління Державної податкової служби у Сумській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Сумській області) та в засіданні оголошено перерву до 06.11.2019 (т.1 а.с.61).
Представник ГУ ДПС у Сумській області подав відзив на позовну заяву (т.1 а.с.64-68), в якому просив відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування своєї позиції представник зазначив, що копію наказу Головного управління ДФС у Сумській області «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» № 828 від 16.05.2018 та повідомлення про проведення перевірки № 140 від 15.05.2018 були надіслані ОСОБА_1 з повідомленням про вручення поштового відправлення 16.05.2018. Разом з тим, лист, яким були відправлені вказані документи, повернувся до Головного управлення ДФС у Сумській області із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання».
З посиланням на п.167.1 ст. 167, пп.168.1.3 п.168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, відмічає, що платник податків - фізична особа ОСОБА_1 , отримавши дохід в 2016 році у вигляді суми боргу (кредиту), прощеної (анульованої) кредитором, повинна була подати до органів ДФС декларацію про майновий стан і доходи та сплатити податок з доходів фізичних осіб за ставкою, визначеною п. 167.1. ст. 167 Податкового кодексу України та військовий збір за ставкою, визначеною п.1.3 п.1'61 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.
Однак, декларація про майновий стан і доходи за 2016 рік платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 до органів ДФС не надавалась, чим було порушено п.п. 49.18.4. п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, згідно якого податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним.
Наголошує, що згідно приписів податкового законодавства, випадком, прямо передбаченим нормами статті 164 Податкового кодексу України, який призводить до оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором, є серед іншого, випадок отримання платником податків додаткового блага у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.
Враховуючи, що банк шляхом укладення відповідного договору, як цього вимагає п.п.164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, повідомив позивача про те, що анульована суму заборгованості є доходом, отриманим як додаткове благо, отже вона має самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.
Щодо посилання позивачки в позовній заяві на норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, згідно якого не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, представник зазначає, що дані норми не повинні застосовуватися до спірних правовідносин, адже вони стосуються тих кредитів, у яких відбулося зміна валюти зобов`язання.
Щодо посилання ОСОБА_1 на пп. 165.1.59 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України, згідно з яким до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити), Головне управління ДПС у Сумській області стверджує, що норми вказаного підпункту поширюються на дохід, отриманий платником податку, за умови набрання чинності законом про реструктуризацію зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті.
Просила відмовити у задоволенні позову.
05.11.2019 позивач подала відповідь на відзив (т.1, а.с.76-81), в якій підтримала доводи, викладені у позові та доповнила, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України. При цьому під час проведення перевірки підлягали перевірці, в тому числі обставини повідомлення боржника банком у встановленому законом порядку (направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто), включення банком суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено) із застосуванням курсу валюти станом на 01.01.2014, враховування тільки основної суми списаної кредитної заборгованості так як прощена неустойка у вигляді пені та штрафів не є доходом банку і додатковим благом.
Підготовчі засідання відкладались, у зв`язку з неявкою представника позивача (т.1, а.с.86), витребування доказів у ПАТ КБ «Правекс-банк» (т.1, а.с.90, 92,95-96).
Ухвалою судді Сумського окружного адміністративного суду Прилипчука О.А. від 26.11.2019 було продовжено строк розгляду справи №480/4051/19 у підготовчому провадженні на 30 днів та оголошено перерву до 15.01.2020 (т.1,а.с.105) та ухвалою від 26.11.2019 повторно витребувано докази у ПАТ КБ «Правекс-банк» (т.1, а.с.106).
Ухвалою від 11.12.2019 враховуючи розпорядження керівника апарату від 09.12.2019 (т.1, а.с.113) справу прийнято до провадження суддею Шевченко І.Г. та призначено підготовче засідання на 22.01.2020 (т.1, а.с.115).
Ухвалою від 11.12.2019 було повернуто заяву про забезпечення позову (т.1, а.с.120-121).
Ухвалою суду від 22.01.2020 було продовжено строк підготовчого провадження, витребувано докази у ПАТ КБ «Правекс-банк» та відкладено судове засідання на 19.02.2020 (т.1, а.с.209-210).
Судове засідання, у зв`язку з відсутністю відповіді від ПАТ КБ «Правекс-банк» було відкладено на 11.03.2020 (т.1, а.с.228).
Ухвалою суду, занесеної до протоколу судового засідання 11.03.2020 було закрито підтовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 02.04.2020 (т.1, а.с.237), однак, судові засідання неодноразово відкладались та в них оголошувалась перерва за клопотанням позивача та її представника та клопотання представника відповідача (т.1, а.с.241,247,248, т.2, а.с.4-6,11,14,37,63,66,71) та необхідністю витребування додаткових доказів у відповідача (т.2, а.с.30,57).
Представником позивача було подано додаткові пояснення (т.2, а.с.20-28), в яких представник підтримала доводи, викладені у позові та відповіді на відзив. Наголосила, що наказ про проведення перевірки, акт про результати документальної позапланової перевірки, оскаржувані податкові повідомлення-рішення своєчасно та належним чином не доводилися з невідомих обставин, але з причин, які не залежать від дій або бездіяльності ОСОБА_1 . Не повідомлялася та не попереджалася ОСОБА_1 і факт організації проведення податкової перевірки, а надані поштові повідомлення не є доказами саме направлення та повідомлення ОСОБА_1 зі змістом акту та повідомлень-рішень, адже опису вкладення податковою установою при відправленні листів не здійснено та що саме, які документи чи просто формальні листи, та якого змісту листи направлені були за адресою реєстрації ОСОБА_1 відслідкувати не можливо. Відмітила, що хоча п.79.3. ст.79 ПК передбачає, що присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова, але це не виключає законне право все ж бути присутнім та реалізовувати законні права та інтереси громадян.
Стверджує, що при здійсненні «спрощення частини боргу», було спрощено формально курсову різницю у вартості курсу «долара», банківська установа не зменшила основне тіло зобов`язання, не змінила необхідну до виплати суму, а лише спростила різницю у показниках із-за зросту курсу іноземної валюти. Тому ОСОБА_1 . Договором від 30,09.2016р. про прощення частини боргу за кредитним договором №4166- 002/08Р від 25.09.2008р. не отримала жодного доходу, жодного додаткового блага, яке б змінило її матеріальне становище не виникло - формально просто відбулася зміна формули розрахунку.
З посиланням на пп.165.1.59 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України, відмітила, що на період проведення позапланової невиїзної перевірки платника податків та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень прощена (анульована) банком сума у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити), не включалася і не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, не підлягала і не підлягає оподаткуванню.
Судове засідання призначено на 03.12.2020.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив, додаткових поясненнях підтримала та просила суд їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив, просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Згідно договору купівлі - продажу квартири від 25.09.2008 ОСОБА_1 придбано у власність квартиру АДРЕСА_1 (т.1, а.с.14-16).
Для придбання квартири було укладено кредитний договір з Акціонерним комерційним банком «Правекс - банк» на підставі кредитного договору №4166-002/08Р від 25.09.2008 (т.1, а.с.20-23) для забезпечення виконання зобов`язань за яким укладено договір іпотеки від 25.09.2008 №4166-002/08Р (т.1, а.с.17-19).
ПАТ КБ «Правекс-банк» на запит ГУ ДФС у сумській області від 22.05.2017 (т.1, а.с.221) листом від 31.05.2017 повідомило ГУ ДФС у Сумській області, що сума, зазначена банком у податковому розрахунку за формою 1-ДФ за ІІІ квартал 2016р. по клієнту ОСОБА_1 було відображено за ознакою «126» саме основну суму боргу (кредиту) (т.1, а.с.72).
24.04.2018 начальником відділу адміністрування податків була складена службова записка №1498/18-28-13-08/509, відповідно до якої інформовано начальника управління податків і зборів з фізичних осіб та заступника начальника управління-начальника відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб про встановлення отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) у сумі 1108622,38грн., та не подання ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи на 2016р., у зв`язку з чим просив розглянути питання щодо проведення контрольно-перевірочних заходів (т.1, а.с.220).
16.05.2018 ГУ ДФС у Сумській області, було прийнято наказ від 16.05.2018 №828, яким наказано у період з 15.06.2018 провести документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 , у зв`язку з неподанням в установлений законом строк податкової декларації про майновий стан і доход за 2016р. (т.1, а.с.100).
15.05.2018 ГУ ДФС у Сумській області було складено повідомлення за №140 про проведення у період з 15.06.2018 документальної позапланової невиїзної перевірку ОСОБА_1 , у зв`язку з неподанням в установлений законом строк податкової декларації про майновий стан і доход за 2016р. (т.1, а.с.101). При цьому представник відповідача відмітив, що в повідомленні помилково зазначена його дата, що не може впливати на правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
- пп.49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, а саме не подання декларації про майновий стан і доходи за 2016р., за що передбачена штрафна санкція в розмірі 170,00грн.;
- абз. «д» пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп.168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано 199552,03грн. податку на доходи фізичних осіб;
27.07.2018 за результатами проведеної перевірки ГУ ДФС в Сумській області були прийняті податкові повідомлення-рішення:
Надаючи правову оцінку правовим відносинам, що склались в даному випадку між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пп.17.1.6 пункту 17.1 статті 1711 Податкового кодексу України платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно пп. 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Види перевірок визначені в ст.75 Податкового кодексу України, відповідно до п.75.1 якої передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до підпункт 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у випадку, якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.
Пункт 78.4 статті 78 Податкового кодексу України визначає, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Також п.79.1 статті 79 Податкового кодексу України передбачено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
При цьому, згідно пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (пункт 79.3 статті 79 Податкового кодексу України).
Водночас, пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
У свою чергу, відповідно до абзацу 6 пункту 42.4. цієї статті кодексу, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому особисто чи його уповноваженому представнику копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, а відтак з наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.
Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні наказ ГУ ДФС у Сумській області від 16.05.2018 №828 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки», яким наказано провести перевірку позивача з 15.06.2018, (т.1, а.с.100) та повідомлення від 15.05.2018 №140 (т.1, а.с.101), направлені позивачу 16.05.2018 (т.1, а.с.69), були вручені, з урахуванням вимог п.42.4 ст. 42 Податкового кодексу України у день, зазначений поштовою службою із зазначенням причини невручення 18.06.2018 (т.1, а.с.69зворот), тобто вже після початку проведення перевірки.
Відтак, враховуючи, що фактично позивача не було повідомлено про дату початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та місце її проведення (повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки та копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки було направлено позивачу засобами поштового зв`язку 16.05.2018, поштове відправлення з відміткою «по закінченню терміну зберігання» повернулося до контролюючого органу лише 18.06.2018, тобто вже після початку проведення перевірки (4-й день перевірки), що позбавило ОСОБА_1 можливості реалізації свого права на ознайомлення із ними до початку здійснення контрольного заходу та подання відповідних пояснень і документів, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано порядку її проведення. Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, зокрема прийняття податкових повідомлень - рішень за її результатами.
Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеної у постановах від 19.02.2019 у справі №820/6323/17, від 17.03.2020 у справі №280/5101/18.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення не відповідають критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
При цьому, з урахуванням того, що при оскарженні податкових повідомлень-рішень платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність такого рішення, і при цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, суд вважає, що встановлені судом обставини щодо протиправності проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність таких рішень, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, як підстави для донарахування сум грошового зобов`язання.
Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.09.2020 у справі №520/8836/18.
Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи, що позивач при подачі позову до суду була звільнена від сплати судового збору, а доказів, на підтвердження понесення судових витрат, ОСОБА_1 , розподіл судових витрат, згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 14.12.2020.

Суддя І.Г. Шевченко