Справа № 420/5694/20
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5694/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Сервіс» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Сервіс» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості №UA100000/2020/000292/2 від 25.06.2020 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 10.04.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ Сервіс» (як покупцем) та компанією Gurallar Pazarlama Ve Ticaret A.S. (як продавцем) було укладено договір №13. На виконання зазначеного контракту на адресу позивача був поставлений товар, зокрема посуд скляний столовий та кухонний.

З метою митного оформлення імпортованого товару позивачем 24.06.2020 року була подана до Київської митниці Держмитслужби митна декларація №UA100070/2020/42319, а також повний та змістовний пакет документів, передбачених Митним Кодексом України.

Проте, відповідачем було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/000292/2 від 25.06.2020 року, відповідно до якого Київською митницею Держмитслужби було визначено митну варіть товару за 6-м резервним методом та збільшена його вартість.

Позивач не погоджується із зазначеним рішенням відповідача та вважає його протиправним, оскільки воно не містить в собі достатніх та обґрунтованих підстав для його прийняття, та ґрунтується виключно на суб`єктивних висновках інспектора.

Ухвалою суду від 20.07.2020 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Сервіс» до Київської митниці Держмитслужби було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 18.09.2020 року подальший розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

23.11.2020 року ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач до судового засідання 14.12.2020 року не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі його представника. При цьому позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник Київської митниці Держмитслужби до судового засідання 14.12.2020 року також не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином та своєчасно, будь-яких клопотань до суду не надав.

Разом з тим, відповідачем був наданий відзив на адміністративний позов (а.с.116-122), з якого вбачається, що Київська митниця Держмитслужби позов не визнає та зазначає, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому позивачем на вимогу контролюючого органу не було надано додаткових документів, які усувають виявлені розбіжності та не спростовано сумніви у правильності задекларованої ним митної вартості. З огляду на зазначене, митним органом не міг бути застосований метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/000292/2 від 25.06.2020 року, відповідно до якого митну варіть товару було визначено за 6-м резервним методом.

За таких умов Київська митниця Держмитслужби зазначає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, винесеним у відповідності до вимог чинного законодавства.

Також товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ Сервіс» та Київською митницею Держмитслужби до суду були надані відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив (а.с. 98-102, 192-199).

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене положення Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, наданнями сторонами заяв по суті справи та письмових пояснень, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглядати в подальшому справу в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Судом у справі встановлено наступне.

10.04.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ Сервіс» (як покупцем) та компанією Gurallar Pazarlama Ve Ticaret A.S. (як продавцем) було укладено договір №13 (а.с. 19-23, 24-25).

Відповідно до п.п. 1.1-1.3 Договору продавець продає товар, а покупець купує товар та сплачує його вартість. Товар поставляється партіями за заявками покупця. Товар відвантажується у кількості та в асортименті, погодженому двома сторонами в проформах Інвойсах.

Згідно п. 1.3 Договору постачання товару здійснюється на умовах FOB Gemlink (Турція) Інкотермс 2020.

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що загальна вартість договору складає 500 000,00 доларів США без врахування податків.

З метою митного оформлення імпортованого товару позивачем 24.06.2020 року була подана до Київської митниці Держмитслужби митна декларація №UA100070/2020/423119 (а.с. 124-126), у якій товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ Сервіс» було в графі 31 вказано опис товару:

посуд скляний столовий та кухонний для пиття, механічного виготовлення в асортименті (далі товар 1/1), а саме: набір склянок 6 шт. 390 мл (арт. 7-008) у кількості 400 наборів; набір склянок 6 шт. 290 мл (арт. 7-009) у кількості 48 наборів; набір склянок 6 шт. 360 мл (арт. 7-010) у кількості 480 наборів; набір склянок 6 шт. 300 мл (арт. 7-011) у кількості 720 наборів; набір склянок 6 шт. 400 мл (арт.7-013) у кількості 60 наборів; набір склянок 6 шт. 500 мл (арт.7-014) у кількості 560 наборів; набір склянок 470 мл 6 шт. (арт. 7-015) у кількості 400 наборів; набір склянок 6 шт. 320 мл (арт. 7-016) у кількості 400 наборів; набір келихів для пива 2 шт. 580 мл (арт. 7-017) у кількості 1320 наборів; набір келихів для пива 2 шт. 565 мл (арт. 7-018) у кількості 320 наборів; набір чашок 3 шт. 250 мл (арт. 7-019) у кількості 640 наборів. набір чашок 3 шт. 300 мл (арт. 7-020) у кількості 448 наборів. набір чашок 3 шт. 225 мл (арт.7-021) у кількості 600 наборів. Пакування - картоні короби. Торговельна марка «LAV». Країна виробництва Туреччина;

- посуд із скла на ножці для пиття, механічного виготовлення (далі товар 2/1), а саме: набір келихів для шампанського 6 шт. 210 мл (арт. 7-001) у кількості 800 наборів; набір келихів для вина 6 шт. 40 мл (арт. 7-002) у кількості 600 наборів; набір келихів для вина 6 шт. 200 мл (арт. 7-003) у кількості 600 наборів; набір келихів для коньяку 6 шт. 390 мл (арт. 7-004) у кількості 400 наборів; набір келихів вина 6 шт. 360 мл (арт. 7-005) у кількості 400 наборів; набір келихів для вина 6 шт. 90 мл (арт.7-006) у кількості 400 наборів; набір келихів для шампанського 6 шт. 210 мл арт. (7-007) у кількості 400 наборів. Пакування - картоні короби. Торгівельна марка «LAV». Країна виробництва Туреччина.

- посуд скляний столовий та кухонний механічного виготовлення в асортименті (далі товар 3/1), а саме: маслянка арт. (7-012) у кількості 600 шт. Пакування - картонні короби Торговельна марка - "LAV" Країна виробництва - Туреччина. Виробник: GURALLAR РAZARLAMA VE TTCARET.

В графах 42 митної декларації товариство з обмеженою відповідальністю «ТБ Сервіс» зазначило, що вартість товару 1/1 становить 13899, 72 дол. США, товару 2/1 7908,00 дол. США, а товару 3/1 333,00 дол. США.

При цьому позивачем разом з митною декларацією будо надано наступні документи: пакувальний лист від 20.05.2020 року №ІНА722/01, інвойс від 20.05.2020 року №ІНА722, коносамент GCL/GEM/ODS/200499 від 25.05.2020 року, автотранспортна накладна №38 від 22.06.2020 року, декларацію про походження товару ІНА722 від 20.05.2020 року, платіжне доручення від 04.05.2020 року №30 на суму 4628,29 дол. США, платіжне доручення від 21.05.2020 року №32 на суму 17512,43 дол. США., рахунок-фактуру №LS-4288022 від 10.06.2020 року на перевезення товару, платіжне доручення №2556 від 10.06.2020 року, довідку про транспортні витрати від 10.06.2020 року №337397, прайс-лист від 20.05.2020 року, експертна довідка про вартісні характеристики товару №Фц-20/501 від 22.06.2020 року, договір від 10.04.2020 року №13, додаткову угоду №1 від 21.05.2020 року до договору від 10.04.2020 року №1, договір (контракт) перевезення №8403 від 16.08.2016 року, експортну митну декларацію країни відправлення від 20.05.2020 року №20160400ЕХ043923.

Водночас 25.06.2020 року Київською митницею Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості №UA100000/2020/000292/2 від 25.06.2020 року (а.с. 11-13, 174-175).

Згідно з оскаржуваним рішенням митним органом було визначено митну вартість товару №1/1 за ціною 27607,32 дол. США (замість 13899,72 дол. США, що була заявлена декларантом), товару №2/1 за ціною 14112,00 дол. США (замість 7908,00 дол., що була заявлена декларантом), та товару №3/1 за ціною 456,00 дол. США (замість 333,00 дол., що була заявлена декларантом).

При цьому у графі 33 вказаного рішення зазначено наступне:

- згідно зовнішньоекономічного договору від 10.04.2020 року №13 умовами поставки даної партії товару є FOB- GЕMLIK (Туреччина). Відповідно до положень Інкотермс -2020, термін FOB (Free On Board (..named port of shipment) Франко борт (..назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на покупця покладається обов`язок укласти та сплатити договір морського перевезення.

Для підтвердження витрат на транспортування позивачем була надана довідка від TОB «Ламан шиппинг» від 10.06.2020 року №337397. Однак, відповідно до наданих товаротранспортних документів, а саме коносаменту, дана компанія не зазначена як безпосередній виконавець транспортних послуг. Отже, відбулося залучення третіх осіб.

Також коносамент подано до митного оформлення без завірення печаткою перевізника; наданий рахунок-фактура від 10.06.2020 року №LS-4288022 дійсний для оплати протягом одного банківського дня. А отже, станом на дату митного оформлення має бути сплачений. Однак банківський платіжний документ щодо оплати транспортних витрат до митного оформлення не надано;

- згідно митної декларації країни відправлення 20.05.2020 року №20160400ЕХ043923 партію товару було відправлено в рамках інвойсу, який до митного оформлення не додано. Враховуючи положення статті 254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації, декларант забезпечує переклад документів за власний рахунок;

- наданий прайс-лист не містить інформацію стосовно даних (сайти у мережі Інтернет, електронну адресу, телефони) для контактів покупців із фірмою-продавцем зазначених товарів, має персоніфікований характер, не вказано умови платежу, термін поставки, термін дії цін на визначений період та інші положення, що стосуються умов продажу товарів, що не відображає дійсну вартість товару у розумінні положень статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі. Так, згідно норм зазначеної статті, під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Тобто, даний документ не підтверджує дійсність цін та достовірність митної вартості;

- у наданій експертній довідці від 22.06.2020 року №Фц-20/501 експерт робить висновок на підставі цінової інформації з мережі «Інтернет», а саме сайту www.alibaba.com. без врахування країни виробництва товару (Туреччина). Тому, експертний висновок не прийнято як такий, що підтверджує заявлену митну вартість. Крім того, у вказаній довідці експерт зазначає, що інформація отримана з інших джерел, вважається досить вірогідною, але експерти не гарантують у будь-якій формі факт її достовірності;

- відповідно до зовнішньоекономічного договору оплата здійснюється частинами. 20% протягом 10 днів після погодження та підписання Проформи інвойса. Разом з тим вищезазначений документ до митного оформлення не надано, отже неможливо перевірити виконання умов Контракту щодо оплати за товар.

З огляду на вищезазначені висновки Київською митницею Держмитслужби не було застосовано метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/000292/2 від 25.06.2020 року, відповідно до якого митну варіть товару було визначено за 6-м резервним методом.

Не погоджуючись із вказаним рішення про коригування митної вартості товарів та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Сервіс», відзив Київської митниці Держмитслужби Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, інші заяви по суті справи та письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України.

Відповідно до п.п. 23, 24 ч.1 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 49 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів (ст. 50 МК України).

Відповідно до Брюссельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції).

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30 жовтня 1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.

Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

Керуючись ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (п.1 ч.5 ст.54 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2)зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч.ч. 5 та 6 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно з ч.1 ст.54 МКУ, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.4 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).

Відповідно до ч.2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 МК України.

За результатами контролю митний орган визнає заявлену митну вартість або ж приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 МК України (ч.3 ст.54 МК України).

Рішення про коригування митної вартості товарів приймається митним органом у письмовій формі, якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість (ч.1 ст.55 МК України).

Таке рішення має містити необхідні реквізити, визначені ч.2 ст.55 МК України, а форма рішення затверджена наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (далі - Правила №598).

Так прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у випадках визначених даною частиною.

У разі відмови у митному оформленні складається картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, форма та порядок заповнення якої визначено Порядком, затвердженим Міністерством фінансів України №631 від 30.05.2012 року.

Як було встановлено судом, позивачем було визначено митну вартість товару за основним методом за ціною контракту. Водночас відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2)щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Частинами 1, 2 ст. 64 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

На підставі системного аналізу вказаних законодавчих положень суд дійшов висновку, що виходячи з принципу послідовності, передбаченого статтею 57 МК України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх.

Суд зазначає, що відповідач, зазначивши у спірному рішенні про проведення письмових консультацій з декларантом, не надав доказів того, що він їх провів у встановлений законом спосіб. Саме лише посилання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

Так з оскарженого рішення про коригування митної вартості судом встановлено, що митний орган не застосував другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, інформації щодо обчислення вартості наданої виробником товарів.

Водночас відповідач застосував шостий резервний метод і джерелом для коригування митної вартості слугував аналіз баз даних ЄАІС, зокрема митна декларація МД UA500020/2020/205561 від 24.02.2020 року (а.с. 168).

З даного приводу суд зазначає, що відомості, які містяться в ЄАІС, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Крім того Верховним Судом було сформовано правову позицію, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (постанови від 21.02.2018 року по справі №820/17417/14, від 04.09.2018 року по справі №818/1186/17).

Також суд зазначає, що згідно з наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів всупереч положенням п.п. 2, 4 ч.2 ст.55 МК України крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не містить жодних пояснень з боку митного органу щодо зроблених коригувань, зокрема, умов поставки, комерційних умов подібних (аналогічних) товарів, та інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, про недотримання Одеською митницею ДФС вимог МК України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу та визначення більшої митної вартості за резервним методом.

При цьому суд критично ставиться до посилання відповідача на ненадання позивачем інвойсу до митної декларації країни відправлення від 20.05.2020 року №20160400ЕХ043923, оскільки зазначений документ надавався ТОВ «ТБ Сервіс» контролюючому органу, що підтверджується матеріалами справи.

Також позивачем було надано до контролюючого органу переклад митної декларації країни відправлення від 20.05.2020 року №20160400ЕХ043923, який Київською митницею Держмитслужби не був взятий до уваги з невідомих суду обставин.

Щодо витрат на транспортування, суд зазначає, що наданий до митного оформлення коносамент містить в собі посилання на компанію перевізника ТОВ «Лама шиппинг» (а.с. 26). Крім того, позивачем до митного оформлення було надано довідку про транспортні витрати від 10.06.2020 року №337397, рахунок-фактуру від 10.06.2020 року №LS-4288022, та докази сплати послуг з транспортування, а саме платіжне доручення №2556 від 10.06.2020 року. За таких умов, на думку суду, ТОВ «ТБ Сервіс» було в повному обсязі надано документи, на підтвердження понесених позивачем витрат на транспортні послуги.

Також суд не приймає до уваги посилання відповідача у оскаржуваному рішенні, що наданий позивачем прайс-лист не містить інформацію стосовно даних (сайти у мережі Інтернет, електронну адресу, телефони) для контактів покупців із фірмою-продавцем зазначених товарів, має персоніфікований характер, а також не вказано умови платежу, термін поставки, термін дії цін на визначений період та інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Так з даного приводу суд погоджується з посиланням позивача, що жодним нормативним актом та правилами ділового обороту не передбачено, що прайс-лист не може мати персоніфікованого характеру. Вартість товару у прайс-листі може мати як публічний характер так і індивідуальний, який може бути залежним від конкретного покупця у конкретний проміжок часу. При цьому суд зазначає, що наданий позивачем до митного оформлення документ містив в собі відомості щодо фірми виробника товару, вартість товарів, дату його видачу, покупця, умови поставки, містить печатку підприємства та підпис посадової особи, телефони та адресу виробника, та фірмову позначку виробника.

Щодо посилання Київської митниці Держмитслужби на неможливість перевірити виконання умов Контракту, щодо оплати за товар, оскільки позивачем не було надано проформи-інвойса, передбаченого у договорі від №13, суд зазначає, що ТОВ «ТБ Сервіс» було надано до митного оформлення інвойс №ІНА722 від 20.05.2020 із повною вартістю поставленого товару і два платіжних доручення №30 від 04.05.2020 року про сплату у сумі 4628,29 доларів США та №32 від 21.05.2020 про сплату у сумі 17512,43 доларів США. Зазначені документи, на думку суду, дають змогу переконатися у виконанні позивачем умов контракту та сплату ним суми, яка була зазначена у митній декларації.

Також суд вважає, що не заслуговують на увагу і твердження відповідача, викладені в рішенні, що у наданій експертній довідці від 22.06.2020 року №Фц-20/501 експерт робить висновок на підставі цінової інформації з мережі «Інтернет», а саме сайту www.alibaba.com. без врахування країни виробництва товару (Туреччина). Тому, експертний висновок не прийнято як такий, що підтверджує заявлену митну вартість.

Суд зазначає, що експертна довідка не є первинним документом, який підтверджує вартість імпортовано товару, вона носить консультаційний характер; довідка про оцінку майна експерта по своїй суті є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача щодо визначення вартості об`єкта оцінювання, а тому вона не містить інформацію про ціноутворення, позаяк вказані дії виходять за межі професійної діяльності оцінювача.

Аналогічна правова позиція вказана в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року по справі №820/638/17.

Суд акцентує уваги, що, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника, з подальшим дотриманням черговості методів, визначених ст. 57 Митного кодексу України.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі №815/6827/17.

Водночас при розгляді справи №420/5694/20 судом встановлено, що всі висновки відповідача, зроблені у оскаржуваному рішенні, не ставлять під сумнів саме числові значення складових митної вартості товару, зазначених позивачем у митній декларації та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом. Водночас висновки контролюючого органу зводяться виключно до того, що позивачем (на думку відповідача) не було надано додаткових документів, посилання на які містяться в тих чи інших документах.

На думку суду, наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за резервним методом.

Крім того суд вказує, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, само по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Суд при вирішенні даної справи також враховує правовий висновок Верховного Суду, зазначений у постанові від 26.03.2019 року у справі 826/17973/14, в якій зазначено, що: «…однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості...».

Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами, про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар. Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/000292/2 від 25.06.2020 року необґрунтованим, а тому протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви було додано платіжне доручення №2602 від 30.06.2020 року (а.с. 9), про сплату судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру у сумі 2 321,93 грн.

На підставі вищезазначеного, враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Сервіс» у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору з Київської митниці Держмитслужби.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 192-194, 241-246, 251, 255, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Сервіс» (65033, м. Одеса, вул. Василя Стуса, 2Д, каб.312) до Київської митниці Держмитслужби (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-А) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA100000/2020/000292/2 від 25.06.2020 року.

Стягнути з Київської митниці Держмитслужби за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Сервіс» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2321,93 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький

.