Справа № 266/4754/20
Суддя: Д’яченко Д. О.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/4754/20
Провадження № 2-а/266/61/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Д`яченка Д.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського рядового 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області Барабаш Романа Григорійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

До Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла вказана позовна заява, якою позивач просить постанову серії ЕАМ №3088458 від 05.09.2020 про накладення на нього адміністративного стягнення по ч.1 ст.122 КУпАП в розмірі 255 грн. скасувати.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 05.09.2020 року, приблизно о 15.00 год. позивач рухався по просп. Миру з боку драматичного театру в сторону підземного пішоходного переходу. Позаду позивача рухався автомобіль патрульної поліції, який подав знак зробити зупинку. Позивач прийняв крайній правий ряд для зупинку на парковці біля ЦУМу. В цей же час співробітники поліції зупинилися попереду, максимально близько до автомобіля позивача, що не дало можливості заїзду на облаштовану паркувальну зону. На вимогу поліції позивач, відповідно до ПДР включив аварійну світлову сигналізацію та здійснив змушену зупинку. Робітники поліції і з приводом, що позивач порушив знак "зупинка і стоянка заборонена" приступили до оформлення постанови. На кількоразове прохання показати відео або фото фіксацію правопорушення з нагрудних камер або інших пристроїв був наданий особистий телефон співробітником поліції. Відповідач в порушення чинного законодавства, бездоказово склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка не має юридичних і фактичних підстав.

На виконання вимог поліцейських відповідно до п.п. 2.4., 9.9., 15.14. ПДР, які передбачають Аварійна світолова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі вимушеної супинки на дорозі; у разі зупинки на вимогу поліцейського…., що з боку позивача було виконано. Якщо поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення і посилається на них, водій має право ознайомитися з цими доказамми, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора. А якщо співробітник поліції відповівся надати водієві для ознайомлення такий відеозапис, можна вважати, що такого доказу не існує. Однак за текстом постанови додається Yi car cam 09- відеорегістратор.

Відповідно до запиту до Сервісу перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки дорожнього руху зафіксованих в автоматичному режимі по сайту bdr.mvs.gov.ua по ТЗ АН3447СІ за протоколом ЕАМ №3088458 відсутнті правопорушення зафіксовані в автоматичному режимі станом на 07.09.2020 року.

Відповідачем не надано офіційних даних на підтвердження обставин щодо встановлення знаку 3.34 "Зупинку заборонено" за адресою: просп. Миру, 67. Факт учинення позивачем порушення пункту 3.34 розділу 33 ПДР не доведено ані протоколом про адміністративне правопорушення, ані відеозаписом, ані показанням свідків.

Відсутність відеозапису абор протоколоу про адміністративне правопорушення не дає можливості встановити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у свері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованої в Міністрерстві юстиції України 10.11.2015 №1408/27853, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Вважає, що відповідачем винесено оскаржувану постанову із істотним порушенням прав та правових гарантій позивача. Постанову винесено "на місці вчинення правопорушення" та відразу псля того,я е правопорушення , ніби-то було вчинено. За таких умов позивач не мав час та, відповідно, фізичної можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо.

Тому просить постанову відповідача від 05.09.2020 року серії ЕАМ №3088458 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо позивача закрити

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17.09.2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.08.2020 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився.

23.10.2020 р. відповідач надав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та відзив на позовну заяву про скасування постанови в яких зазначено наступне.

У клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду посилаються на те, що від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" під час розгляду справи у всіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Тобто особи, з відповідним статусом, звільняються від сплати судового збору за подання позовних заяв у справах, пов`язаних з порушенням передбачених соціальних гарантій таким особам. Позовна заява ОСОБА_1 до відповідача не відповідає вимогам ст. 160-161 КАС України. Просить позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області ДПП Барабаш Р.Г. про скасування постанови серії ЕАМ №3088458 від 05.09.2020 залишити без розгляду.

Під час патрулювання 05.09.2020 поліцейським роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області ДПП ОСОБА_2 в м. Маріуполі по просп. Миру, поблизу буд. 67, було помічено ТЗ GEELY MR, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 "Зупинку заборонено", чим порушив р. 33ПДР України. Підійшовши до водія поліцейський належним чином представився, пояснив причину зупинки і перевірки документів та попросив пред`явити документа а саме:посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, реєстраційний документ на ТЗ та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ "Про Національну поліцію" та пункту 2.4.а ПДР. Водій законну вимогу поліцейського виконав.

Врахувавши ст. 222 КУпАП, ст. 278 КупАП, що до компетенції поліцейського належить розгляд адміністративної справи за порушення правил дорожнього руху, з`ясувавши права особи, яка притягається до відповідальності: ст. 63 Конституції України, ст. 268, 307-308 КУпАП з`ясувавши всі обставини, які підлягають з`ясуванню під час розгляду адміністративної справи (ст. 80 КУпАП), оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин по справі в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, додержуючись вимог ст. 258 КУпАП, наказу 1395 від 07.11.2015 року "Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, вину водія, співробітником поліції була винесена постанова відносно позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За результатами розгляду адміністративної справи, керуючись ст. 33, 284 КУпАП, до позивача було застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 255 грн., шляхом винесення Постанови.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП. Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність в тому числі й за порушення правил зупинку та стоянки, у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно іх законодавством. Відповідно до п. 15.1. ПДР зупинку і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі, п. 15.2. ПДР передбачено, що за відсутності спеціально відведених місця чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини. Відповідно до р. 33 ПДР України Дорожній знак 3.34 "Зупинку заборонено" забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантажування чи завантаження вантажу. Твердження позивача, що начебто після зупинки його автомобіль заблокував автомобіль патрульних поліцейських, що не дало змогу заїзду на паркову, не знайшло свого підтвердження у відео.

Твердження щодо начебто неправомірного розгляду справи на місці зупинки не відповідає нормам права. Рішення Конституційного суду від 26.05.2015 року №5-рп/2015 було прийнято до змін внесених 14.07.2015 року ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", які були направлені на істотну зміну та спрощення порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху сема для поліцейських. Внесені зміни стосувалися зокрема ст. 33, 222, 258, 276 КУпАП. які неодноразово викладались в постанові колегії судій апеляційного суду у попередній редакції. Поліцейським було враховано факти та обставини, передбачені законом, та дотримано порядку розгляду справи.

Зазначають, що показання технічного приладу, що мають функції відеозапису є належним та допустимим доказом в розумінні КУпАП, такі показання доводять наявність адміністративного правопорушення. Отже, наданий відповідачем відеозапис факту порушення ПДР позивачем є доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу. Щодо ознайомлення з відео доказами порушення ПДР зі смартфону, поліцейським було дійсно ознайомлено позивача з відео доказами за допомогою сучасного гаджету смартфону з відео, яке зафіксовано на реєстратор, встановлений в службовому автомобілі поліцейського, та по бездротовому зв`язку передавалось на зазначений пристрій.

До повноважень інспектора (поліцейського) патрульної поліції належить розгляд справ про адміністративні правопорушення ні місці зупинки ТЗ і накладання адміністративних стягнень, в тому числі, які передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутні підстави для скасування Постанови. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3.Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Законом України від 14 липня 2015 року №596-УІІ «Про внесення змін де деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Так, відповідно ч. 2ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту тощо.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за N 1395та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, N 1408/27853у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 4ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні за змістом приписи містяться в «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 395.

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до положень ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (ст. 285 КУпАП).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем на підтвердження правомірності складання оскаржуваної постанови до суду не надано жодних належних та допустимих доказів. Не надано доказів й того, що водій зупинився не на вимогу поліцейського. Більш того на відеозапису, наданим відповідачем, чітко вбачається, що водій ОСОБА_1 каже про те, що зупинився, оскільки працівники поліції подали сігнал, яким вимагали його зупики.

Згідно положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Однак, при зверненні до суду з позовною заявою позивач судового збору не сплачував, оскільки звільнений від його сплати відповідно до пункту 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір» (учасник бойових дій).

За правилами встановленими абзацом 2 частини п`ятої статті 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Натомість, заявлене клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України, на думку суду, не може бути задоволене, оскільки позивач звільнений від сплати судовго збору.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та матеріали справи не містять доказів понесення сторонами інших судових витрат, суд вважає за доцільне витрати пов`язані зі сплатою судового збору віднести на рахунок держави.

На підставі ст. 245, 251, 258, 268, 285 КУпАП, керуючись ст. 4, 8, 9, 14, 19, 72, 77, 90, 94, 139, 159, 160-163,171-2, 246, 250, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського рядового 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області Барабаш Романа Григорійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову рядового поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Барабаш Р.Г. серія ЕАМ №3088458 від 05.09.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 225,00 гривен.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпП - закрити.

Судові витрати у справі віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого Апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д`яченко Д. О.