Справа № 240/16476/20
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м. Житомир

справа № 240/16476/20

категорія 102010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Громадська організація "Проти придурків та ідіотів", до Коростишівської міської ради Коростишівського району Житомирської області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати дії головного спеціаліста відділу земельних відносин та екології міської ради ОСОБА_2 , з надання на засіданні постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, екології та використання природних ресурсів інформації про те, що по картографічним матеріалам ці земельні ділянки знаходяться за межами м.Коростишева (абз. 2 п. Х витягу з протоколу постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, екології та використання природних ресурсів від 10.06.2020-15.06.2020, протиправними, та зобов`язати утриматись від вчинення таких дій;

- визнати дії Коростишівської міської ради щодо розгляду на дев`яносто п`ятій сесії сьомого скликання Коростишівської міської ради та прийняття рішення Коростишівської міської ради від 16.06.2020 року №1067 в частині щодо розгляду заяви ОСОБА_1 , без участі ОСОБА_1 та без завчасного надання проектів рішень комісії та сесії до розгляду заяви на комісії та сесії, для забезпечення вивчення та підготування відповідних заперечень чи пропозицій, як просив заявник в заяві від 06 травня 2020 року;

- визнати протиправними дії Коростишівської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення бажаної земельної ділянки та у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована згідно з доданого викопіювання й індексно-кадастрової карти (плану) в межах населеного пункту м.Коростишів з метою надання її у власність для ведення індивідуального садівництва, з підстав «у зв`язку з невідповідністю вимог ст.12, п.3 ст.123 Земельного кодексу України, ст.16, 17, 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», генеральному плану м.Коростишева, плану зонування м.Коростишева».

- скасувати рішення Коростишівської міської ради від 16.06.2020 №1067 в частині щодо розгляду заяви ОСОБА_1 ;

- зобов"язати Коростишівську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 травня 2020 року у його присутності та із завчасним наданням проектів рішень комісії та сесії до розгляду заяви на комісії та сесії, для забезпечення вивчення та підготування відповідних заперечень чи пропозицій, як просив заявник у заяві, відповідно до норм чинного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до Коростишівської міської ради із заявою, у якій просив: змінити цільове призначення земельної ділянки, вказаної в картографічному матеріалі з Генерального плану м.Коростишів та викопіюванні від 14.04.2015 №34-612-0.2-1698/2-15 відділу Держземагенства у Коростишівському районі поданому міській раді з заявою від 14.04.2015, на Для індивідуального садівництва та надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для передачі в приватну власність ОСОБА_1 для ведення індивідуального садівництва.

Листом від 21.07.2020 відповідач повідомив, що згідно з рішенням 95 сесії сьомого скликання було відмовлено в зміні цільового призначення та надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га.

Позивач зазначає, що при розгляді заяви його на засідання комісії та сесії не запрошували, проект рішення комісії завчасно не надавався. Окрім того, вказує, що надання ОСОБА_2 на засіданні постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, екології та використання природних ресурсів інформації про те, що по картографічним матеріалам ці земельні ділянки знаходяться за межами м.Коростишева (абз. 2 п. Х витягу з протоколу постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, екології та використання природних ресурсів від 10.06.2020), суперечить фактам встановленими судом, що підтверджується рішеннями суду, що набрали законної сили.

Вказує, що Рішення Коростишівської міської ради від 16.06.2020 №1067 не містить мотивів відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, передбачених ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, що свідчить про те, що відповідач звернення позивача від 06 травня 2020 року об`єктивно, всебічно і вчасно не розглянув, чим порушив ст.19 Закону України Про звернення громадян.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу, відповідачу та третій особі за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№44451/20), у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що заява ОСОБА_1 від 06.05.2020 розглянута спеціалістами земельного відділу та екології Коростишівської міської ради та було підготовлено проект рішення щодо відмови в зміні цільового призначення та наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га. Підставою для відмови є невідповідність вимогам ст.12 п.3 та ст.123 Земельного кодексу України та статей 16,17 та 18 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, генеральному плану м.Коростишів та плану зонування, який був завізований та оприлюднений на сайті міської ради.

Зазначає, що після оприлюднення на сайті міської ради було розглянуто на постійній комісії з питань земельних відносин, екології та використання природних ресурсів, у подальшому на 95 сесії Коростишівської міської ради 7 скликання 16.06.2020 прийнято рішення №1067, яким відмовлено позивачу у зміні цільового призначення та наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га.

Відповідач вказує, що заява розглядалася на постійній комісії з питань земельних відносин, екології та використання природних та на сесії міської ради без громадянина ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що сесії та комісії міської ради проходять у закритому режимі з метою запобігання поширенню на території України СОVID-19.

Також пояснено, що дана земельна ділянка знаходиться за межами м. Коростишева, а тому розпорядником даної земельної ділянки не є міська рада.

23.11.2020 позивач надіслав до суду відповідь на відзив на позовну заяву (за вх.№49036/20), у якій зазначає, що заперечує проти відзиву на позовну заяву з підстав, аналогічних обґрунтуванню позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача письмових пояснень по суті заявлених позовних вимог суду не надіслала.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.258 КАС України.

Згідно з ч.5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що 06 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Коростишівської міської ради із заявою "Про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою", у якій просив:

- змінити цільове призначення земельної ділянки, вказаної у картографічному матеріалі з Генерального плану м. Коростишів (в додатку 1) та викопіюванні від 14.04.2015 № 34-612-0.2-1698/2-15 відділу Держземагенства у Коростишівському районі, доданому міській раді з заявою від 14.04.2015 (оригінал надано з первинною заявою ОСОБА_1 ), на Для індивідуального садівництва. Обґрунтування доцільності та економічної ефективності внесення змін у додаток 2. Листи міської ради про неможливість будівництва в додатку 3;

- надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,12 га для передачі в приватну власність ОСОБА_1 для ведення індивідуального садівництва (а.с. 17-18).

До зазначеної заяви позивачем додано: графічний матеріал, який вказує розміщення даної земельної ділянки на картографічному матеріалі з Генерального плану м.Коростишів; обґрунтування доцільності та економічної ефективності внесення змін; листи міської ради про неможливість будівництва; перелік рішень суду; копія паспорту та ідентифікаційного коду (а.с. 19, 20-21, 22, 23).

Згідно з рішенням дев`яносто п`ятої сесії сьомого скликання Коростишівської міської ради від 16.06.2020 №1067 "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 " вирішено відмовити ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення бажаної земельної ділянки та у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га, яка розташована згідно з доданим викопіюванням з індексно-кадастрової карти (плану) в межах населеного пункту м. Коростишів, з метою надання її у власність для ведення індивідуального садівництва у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 12, п. 3 ст.123 Земельного кодексу України, ст.16, 17, 18 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Генеральному плану м.Коростишева, Плану зонування м.Коростишева (а.с. 37).

Позивач, вважаючи дії головного спеціаліста відділу земельних відносин та екології міської ради ОСОБА_2 з надання на засіданні постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, екології та використання природних ресурсів інформації та прийняття оскаржуваного рішення протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Щодо позовних вимог до головного спеціаліста відділу земельних відносин та екології міської ради ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду з даною позовною вимогою, позивач вказує, що надання ОСОБА_2 на засіданні постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, екології та використання природних ресурсів інформації про те, що по картографічним матеріалам ці земельні ділянки знаходяться за межами м. Коростишева (абз. 2 п. Х витягу з протоколу постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, екології та використання природних ресурсів від 10.06.2020), суперечить фактам встановленими судом, що підтверджується рішеннями суду що набрали законної сили.

Частинами 1, 2, 8, 10 ст. 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні») визначено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету; постійні комісії обираються радою на строк її повноважень у складі голови і членів комісії. Всі інші питання структури комісії вирішуються відповідною комісією; організація роботи постійної комісії ради покладається на голову комісії. Голова комісії скликає і веде засідання комісії, дає доручення членам комісії, представляє комісію у відносинах з іншими органами, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами, організаціями, а також громадянами, організує роботу по реалізації висновків і рекомендацій комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

У позовній заяві позивач вказує, що в додатку 9 до позовної заяви міститься витяг з протоколу постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, екології та використання природних ресурсів від 10.06.2020-15.06.2020.

Однак, в матеріалах адміністративної справи міститься лише копія витягу з протоколу дев`яносто п`ятої сесії міської ради VІІ скликання від 16 червня 2020 року, у якому відсутня інформація про яку вказує позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині (а.с.15, 37).

Суд зазначає, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази подання на засіданні постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, екології та використання природних ресурсів головним спеціалістом відділу земельних відносин та екології міської ради Сільвіструком В.Г. інформації щодо місця розташування спірної земельної ділянки, зокрема і щодо того, що вона знаходяться за межами м. Коростишева.

Слід вказати, що порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано ст. 118 Земельного кодексу України.

Згідно із ч.1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до п. 34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно із ч.1 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Частиною 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні») передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

У свою чергу, ч.10 ст.118 Земельного кодексу України визначає, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Аналіз наведених положень свідчить на користь висновку, що саме сільські, селищні, міські ради уповноважені на розгляд та вирішення клопотання особи зацікавленої в отриманні земельної ділянки у власність шляхом прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмову у його наданні. У свою чергу саме такі рішення органів та посадових осіб місцевого самоврядування (видавця акта як суб`єкта владних повноважень) можуть бути предметом оскарження в судовому порядку особою, яка вважає, що таким рішенням порушені її права та/або обов`язки.

Відповідно до ч. 8 ст.47 вказаного Закону організація роботи постійної комісії ради покладається на голову комісії.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що в даному спорі головний спеціаліст відділу земельних відносин та екології міської ради ОСОБА_2 не наділений владними управлінськими функціями, оскільки його дії щодо подання на засіданні постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, екології та використання природних ресурсів інформації про те, що по картографічним матеріалам ці земельні ділянки знаходяться за межами м.Коростишева, не можна вважати управлінськими. Оскаржені позивачем у даному позові дії головного спеціаліста, стосуються питань дій та/або бездіяльності міської ради та не є тими діями суб`єкта владних повноважень, які б породжували певні правові наслідки для позивача.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Також, аналізуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, Конституційний Суд України в п.4.1 рішення від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

На підставі викладеного та з урахуванням приписів статей 2, 5 КАС України, суд наголошує, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Суд повинен захищати усе розмаїття законних інтересів особи, а тому у кожній конкретній справі дослідження інтересу особи через призму наведених критеріїв буде слугувати гарантією захисту таких інтересів.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Підсумовуючи наведене та беручи до уваги відсутність документального підтвердження порушення прав позивача головним спеціалістом відділу земельних відносин та екології міської ради Сільвіструком В.Г., у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо позовних вимог у частині визнання дій Коростишівської міської ради щодо розгляду на дев`яносто п`ятій сесії сьомого скликання Коростишівської міської ради без участі позивача та без завчасного надання проектів рішень комісії та сесії до розгляду заяви, а також про визнання протиправним рішення Коростишівської міської ради від 16.06.2020 №1067, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, позивач зазначає, що в порушення вимог Закону України "Про звернення громадян", зокрема, статті 19 вказаного Закон, та в порушення норм ч.17 ст.46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ОСОБА_1 не запрошено на засідання міської ради при розгляді його заяви.

Суд зазначає, що ч. 14 ст.46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством. Порядок доступу до засідань визначається радою відповідно до закону. Протоколи сесії ради є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Частиною 1 статті 1 Закону України Про звернення громадян від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі Закон України Про звернення громадян) визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про звернення громадян заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно з ч.1 та 2 ст.7 Закону України Про звернення громадян звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

За приписами ст. 12 Закону України Про звернення громадян дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

З аналізу наведених норм слідує, що кожен громадянин України, має право звертатися із клопотанням (проханням) про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством прав та інтересів чи про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Однак, норми Закону України Про звернення громадян не поширюються на звернення, порядок розгляду яких, встановлений спеціальними законами. В свою чергу, положеннями Земельного кодексуУкраїни не передбачено порядку вирішення заяв чи клопотань (в даній справі заява про особисту участь при розгляді) в т.ч. і в ході розгляду заяв про надання дозволу на виготовлення технічної документації.

Разом з тим, частинами 1 та 3 ст.15 Закону України Про звернення громадян встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Відповідно до вимог ст.18 Закону України Про звернення громадян громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Отже, право заявника бути присутнім при розгляді заяви чи скарги забезпечується обов`язком на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

Матеріали справи свідчать, що позивач, звертаючись до відповідача із заявою від 06.05.2020, розгляд заяви про надання дозволу на виготовлення документації з землеустрою просив проводити за його участю (а.с. 17-18).

Листом №03-16/Х-1156 від 21.07.2020 Коростишівська міська рада повідомила позивача про результат розгляду його заяви від 06.05.2020 та зазначила, що заява розглядалась на постійній комісії з питань земельних відносин, екології та використання природних ресурсів та на сесії міської ради без його участі у зв`язку з тим, що сесії та комісії міської ради проходять в закритому режимі з метою запобігання поширенню на Україні COVID-19 (а.с.26).

Разом з тим, суд вказує, що оскільки заява про надання дозволу на виготовлення документації з землеустрою не є заявою порядок розгляду якої, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження", то заява позивача за змістом, формою та порядком подання відповідає ознакам звернення громадян, а тому спірні правовідносини (порядок розгляду даної заяви) регулюються нормами Закону України Про звернення громадян.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний повідомити позивача про дату та час розгляду його заяви та, в разі потреби, роз`яснити порядок її розгляду у зв`язку із встановленням в Україні карантинних обмежень, спричинених COVID-19, саме тому позовна вимога в цій частині є обґрунтованою, а дії відповідача, як наслідок, є протиправними.

Отже, при прийнятті дев`яносто п`ятою сесією сьомого скликання Коростишівської міської ради рішення від 16.06.2020 №1067 "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 », відповідачем порушено законодавчо встановлене право ОСОБА_1 на особисту участь у розгляді його заяви.

Щодо твердження відповідача про проведення засідання сесії та комісій у закритому режимі з метою запобігання поширенню на території України COVID-19, суд зазначає наступне.

Встановлені Кабінетом Міністрів України заходи з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) не виключають та не скасовують обов"язку Коростишівської міської ради Коростишівського району Житомирської області, як суб"єкта владних повноважень, дотримуватись вимог ст.18 Закону України Про звернення громадян, зокрема завчасно повідомити заявника про дату, час та місце розгляду його заяви (за наявності письмово викладеного прохання заявника приймати особисту участь під час розгляду заяви) або повідомити заявнику про відмову у задоволенні його прохання щодо особистої участі із зазначенням причин та альтернативних заходів, пропозицій щодо можливості реалізації його права, як громадянина України.

Суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства відповідно до статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, розглядаючи справи, предметом яких є вирішення питання правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, суди мають встановити насамперед, чи прийняте таке рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, а також, чи порушує воно права та охоронювані законом інтереси особи.

Суд наголошує на необхідності дотримання встановленої законом процедури прийняття відповідного акту, при цьому, звертає увагу, що саме по собі порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

З огляду на те, що предметом розгляду у даній справі є рішення щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яке посягає на конституційні гарантії права власності на землю, в такому випадку від суб`єкта владних повноважень вимагається не лише обов`язкове дотримання всіх вимог чинного законодавства України щодо порядку та процедури прийняття такого рішення, а й дотримання принципу гласності та пропорційності між метою, на яку спрямовано вказане рішення, та несприятливими наслідками, пов`язаними із вступом його в дію.

Суд звертає увагу на те, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Європейський суд у справі Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638 вказав, що сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" , заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" , заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер`їлдіз проти Туреччини", пункт 128, та "Беєлер проти Італії", пункт 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії", пункт 74).

Суд вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про правомірність прийняття Коростишівською міською радою рішення №1067 від 16.06.2020, судом досліджено дотримання відповідачем процедури та порядку його прийняття та встановлено порушення.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що порушення, допущені відповідачем як суб"єктом владних повноважень при прийнятті рішення №1067 від 16.06.2020 в частині позбавлення позивача права брати участь під час розгляду (завчасно бути повідомленим про дату, час та місце розгляду або відмову у безпосередній участі) його звернення, є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Застосовуючи механізм захисту права, порушеного суб"єктом владних повноважень та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч.2 ст.245 КАС України, суд вважає за необхідне зобов"язати Коростишівську міську раду Житомирської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 травня 2020 року з дотримання вимог Закону України «Про звернення громадян» та з урахуванням висновків суду у даній справі.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до положень ст.139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Громадська організація "Проти придурків та ідіотів" (вул.Гагаріна, 48, Коростишів, Житомирська область, 12501, ), до Коростишівської міської ради Житомирської області (вул.Володимирська, 1, Коростишів, Житомирська область, 12501, ) про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Коростишівської міської ради Коростишівського району Житомирської області від 16.06.2020 №1067 в частині щодо розгляду заяви ОСОБА_1 .

Зобов"язати Коростишівську міську раду Житомирської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 травня 2020 року з дотримання вимог Закону України «Про звернення громадян» та з урахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складено у повному обсязі 29 грудня 2020 року.

Суддя А.В. Горовенко