Справа № 380/5900/20
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/5900/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Шийович Р.Я.,

представник позивача Цибуля І.Й.,

від відповідача Бігун Х.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за пільговими умовами за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з дня досягнення віку 55 років.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з 1984 року по 2000 рік працював у шкідливих і важких умовах праці за Списком №2 протягом повного робочого дня 40 годин в тиждень. Після досягнення віку 55 років, маючи страховий стаж 36 років, з яких 16 років на шкіряному та хутровому виробництві, первинному обробленні шкіряно-хутряної сировини (Список №2), позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Листом ГУ ПФУ у Львівській області №4211-4380/К-02/8-1300/20 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Вважаючи таку відмову неправомірною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 29.07.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

18.08.2020 за вх. №40908 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідач проти позову заперечив. У вказаному відзиві відповідач вказав, що для визначення права про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України із оригіналами документів та уточнюючою довідкою, виданою підприємством. Крім цього, наголосив, що рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідачем не приймалось, а було надано роз`яснення про відсутність підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 02.09.2020 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

09.12.2020 від представника позивача у справі надійшли письмові пояснення у справі, де представник позивача роз`яснив Загальносоюзний класифікатор професій робочих, посади робочих і тарифні розряди.

У судовому засіданні 23.12.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з`ясував підстави позову, відзиву, додаткових пояснень, фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, допитав свідків. Дослідив письмові докази, долучені до матеріалів справи, та -

в с т а н о в и в :

Згідно з відомостями трудової книжки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , позивач з 30.05.1984 працював апретурником 3 розряду у спілковому цеху заводу хромових шкір №1 Львівського виробничого шкіряного об`єднання «Світанок». З 01.11.1984 включений в склад комплексної бригади розтягувальником шкір і овчин на рами по 3 розряду спілковому цеху. З 01.02.1986 переведений в зольно-дубильний цех 2-го хромового заводу строгальником шкіряної сировини і напівфабрикатів по 6 розряду. З 03.10.1988 переведений віджимачем шкір на центрифугах і пресах 3 розряду зольно-дубильний цех 2-го хромового заводу. З 01.02.1089 у зв`язку з переходом об`єднання на нові умови оплати праці переведений машиністом віджимного устаткування по 4 розряду того ж цеху. 16.11.1992 Львівське ВШО «Світанок» перейменовано на Львівське державне шкіряне підприємство «Світанок». 01.09.1993 Львівське ДШП «Світанок» перейменовано на Львівське орендне шкіряне підприємство «Світанок». З 01.02.1994 переведений апаратником дублення зольно-дубильного цеху по виробництву хромових шкір №2. 26.03.1996 Львівське ОШП «Світанок» реорганізовано у ВАТ «Львівське шкіряне підприємство «Світанок». 02.01.1997 звільнений з роботи по переводу на ТзОВ «Свіма». 01.02.1997 зарахований на роботу по переводу з ВАТ ША «Світанок» апаратником дублення. 27.01.2000 звільнений з роботи згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

Після досягнення 55 річного віку, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Листом від 26.06.2020 №4211-4380/К-02/8-1300/20 ГУ ПФУ у Львівській області фактично відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та роз`яснило, що для визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачу необхідно звернутися до управління Пенсійного фонду України із оригіналами документів та уточнюючою довідкою.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, та такими, що порушують його права, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з абз. 1 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З огляду на викладене, для призначення пенсії позивачу згідно ст. 114 Закону №1058-IV, необхідно досягнення певного віку, наявність загального стажу роботи та наявність стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №2.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі-Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Пунктом 2 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з п. 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями, лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, (далі Порядок №383), затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Цей порядок регулює застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» ст. 13 та ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (абз. 3 п. 1 цього Порядку).

Відповідно до п. 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).

До 26.01.1992 діяв Список №2 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных раз мерах», затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173.

У період з 26.01.1991 по 10.03.1994 діяв Список №2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, період з 10.03.1994 по 16.01.2003 - Список №2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, період 16.01.2003 року по 02.08.2016 року - Список №2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 в період з 1984 року по 2000 рік працював на шкіряному та хутровому виробництві, первинному обробленні шкіряно-хутряної сировини, та, відповідно, виконувані ним роботи були передбачені діючим на той час Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Допитані в ході судового розгляду справи свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили факт того, що позивач у спірний період працював повний робочий день та виконував роботи, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що факт роботи позивача в період з 1984 по 2000 роки у шкідливих та важких умовах праці за Списком №2 повний робочий день підтверджується належними та допустимими доказами, а відповідач, фактично відмовивши позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, діяв не у спосіб та порядку передбачені чинним законодавством, а тому діяв протиправно.

Разом з тим, щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за пільговими умовами за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з дня досягнення віку 55 років, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб`єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Відповідно до приписів Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо виконання дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи адміністративного органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень. Завдання правосуддя полягає в гарантуванні дотримання вимог права та контролю за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи з встановлених судом обставин та висновків суду, зокрема, заслухавши показання свідків, які підтвердили факт зайнятості ОСОБА_1 на роботах із важкими та шкідливими умовами праці за Списком №2 повний робочий день, дослідивши записи трудової книжки позивача та співставивши їх із діючим на кожен конкретний період роботи позивача Списком №2, суд вважає, що вимога позивача про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню у заявлений позивачем спосіб, оскільки такі відомості не були предметом оцінки відповідача у справі.

Крім того, суд бере до уваги покликання відповідача на те, що позивач звернувся до пенсійного органу у неналежний спосіб, що позбавило можливості відповідача прийняти будь-яке рішення щодо призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

За таких обставин суд вважає за доцільне зобов`язати відповідача розглянути питання та прийняти саме рішення, з врахуванням правової оцінки наданої судом у цій справі.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні, відповідно.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки до матеріалів справи долучено квитанції про сплату судового збору в сумі 840,80 грн., а позовні вимоги задоволено частково, судовий збір слід стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 420,40 грн. на користь позивача, який підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 258-263, 294-295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (м. Львів, вул. Митрополита Андрея 10, ) прийняти рішення з приводу призначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) судові витрати у виді судового збору в сумі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.12.2020.

Суддя Кравців О.Р.