Справа № 520/9109/2020
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

24 грудня 2020 р. справа № 520/9109/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шляхової О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Молчанової О.М.,

представника позивача - Кім Д.І.,

представника відповідача - Гончаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002, ) про визнання дій протиправними та скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати дії Головного управління Держпраці у Харківській області щодо винесення постанови від 13.05.2020 №ХК9174/1441/НД/АВ/П/ТД-ФС щодо стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 236150 грн - незаконними та протиправними;

- скасувати постанову Головного управління Держпраці у Харківській області від 13.05.2020 №ХК9174/1441/НД/АВ/П/ТД-ФС щодо стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 236150 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийнята відповідачем постанова від 13.05.2020 №ХК9174/1441/НД/АВ/П/ТД-ФС щодо стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 236150 грн. є протиправною, прийняття якої суперечить фактичним обставинам справи та підлягає скасуванню, оскільки в ході перевірки державний інспектор помилково дійшов висновку про те, що працівники позивача були допущенні до роботи без укладання трудового договору та інших незначних порушень трудового законодавства.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.11.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача - Кім Д.І., у судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви та просив суд прийняти рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Представник відповідача - Гончаренко А.С., у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову.

У письмовому відзиві на позов вказав, що інспекційне відвідування відносно позивача проведено на підставі рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийнятого за результатами аналізу інформації та наказу від 03.03.2020 №651. На підставі наказу оформлено направлення №02.03-03/1116 від 03.03.2020. Так, при виході 04.03.2020 о 12 год. 15 хв. державними інспекторами за місцем здійснення позивачем своєї господарської діяльності в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", за адресою: АДРЕСА_2 опитано громадян при виконанні роботи, які повідомили, що працюють в даному магазині на посаді продавця та працівника залу. За результатами проведеного інспекційного відвідування відповідачем складено акт від 17.03.2020 №ХК9174/1441/НД/АВ, яким зафіксовано порушення частини 1, 3 статті 24 КЗпП та приписи постанови Кабінету Міністрів України №413. На підставі акту перевірки інспекторами відповідача 17.03.2020 складено припис про усунення виявлених порушень №ХК9174/1441/НД/АВ/П. В подальшому відповідачем на підставі акту перевірки прийнято постанову від 13.05.2020 №ХК9174/1441/НД/АВ/П/ТД-ФС щодо стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 236150 грн. Враховуючи допущення порушень з боку позивача вимог трудового законодавства, беручи до уваги, що спірна постанова про накладення штрафу складена у межах та у спосіб визначені чинним законодавством України, підстави для її скасування на думку відповідача відсутні.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення учасників процесу, які прибули до суду, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено, що державними інспекторами на підставі наказу від 03.03.2020 №651 та оформленого направлення №02.03-03/1116 від 03.03.2020, 04 березня 2020 року здійснено вихід за місцем здійснення позивачем своєї господарської діяльності в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", за адресою: АДРЕСА_2 , за наслідками якого складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ХК9174/1441/НД/АВ від 17.03.2020, який направлений позивачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення та квитанцією про відправлення №333.

Висновками вищевказаного акту перевірки встановлено порушення позивачем:

- частини 1, 3 статті 24 КЗпП, зокрема, працівників фактично було допущено до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 );

- постанови Кабінету Міністрів України №413, зокрема, повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком але не до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ).

На підставі висновків акту інспекційного відвідування Головним управлінням Держпраці у Харківській області прийнято припис про усунення виявлених порушень №ХК9174/1441/НД/АВ від 17.03.2020 та постанову про накладення штрафу від 13.05.2020 №ХК9174/1441/НД/АВ/П/ТД-ФС у розмірі 236150 грн.

Вищевказана постанова направлена відповідачем на адресу позивача кур`єрським відправленням №604347, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 100).

Не погодившись з вказаними діями та спірною постановою Головного управління Держпраці у Харківській області, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статті 259 КЗпП, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, встановлено Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року №390, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 року за № 1291/21603 (далі по тексту - Порядок № 390).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 390, право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов`язків мають повноваження державного інспектора з питань праці. Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Перевірки проводяться з періодичністю, яка визначається відповідно до Критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб`єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), наведених у додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.2010 року №1059. За результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Обставини, які б свідчили про порушення суб`єктом владних повноважень вимог чинного законодавства при проведенні перевірки додержання позивачем законодавства про працю судом не встановлено.

Крім того, позовна заява позивача, доводів щодо неправомірності проведення відповідачем перевірки, не містить.

Щодо виявлених під час перевірки порушень позивачем законодавства про працю суд зазначає наступне.

Судом з матеріалів справи встановлено, що у позивача на підставі трудових договорів працювали гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Суд, дослідивши надані копії договорів встановив, що останні складені 04.03.2020, тобто в день проведення інспекторами Головного управління Держпраці у Харківській області інспекційного відвідування.

Разом, з тим, судом з описової частини акту інспекційного відвідування вбачається, що перевірка розпочалась о 12 год. 15 хв., в той час коли працівники позивача, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вже перебували на своїх робочих місцях та виконували свої безпосередні обов`язки.

Проте, повідомлення про прийняття вищевказаних працівників надіслано позивачем до Державної фіскальної служби 04.03.2020 в 15:17:41, та отримано останнім 15:25 год., та зареєстровано під номером , що підтверджується квитанцією №2 від 04.03.2020 (а.с. 98).

Суд зазначає, що правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Частиною першою статті 3 КЗпП передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У відповідності до статті 21 КЗпП, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Статтею 24 КЗпП передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Отже, нормами статті 24 КЗпП України встановлено два окремі юридичні факти, з якими пов`язується виникнення трудових правовідносин - укладення трудового договору і фактичний допуск працівника до роботи.

Поряд із тим, суд зауважує, що порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України матиме місце за умови встановлення факту неукладення трудового договору між такою особою і працівником та/або неповідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за умови фактичного виконання працівником трудових функцій.

Так, судом з акту інспекційного відвідування встановлено, що позивач під час перевірки не заперечував проти встановлених та зафіксованих порушень щодо відсутності укладених договорів з працівниками: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Посилань щодо надання позивачем роз`яснень, письмових заперечень до акту інспекційного відвідування акт перевірки також не містить.

Згідно з частинами першою, другою статті 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац другий частини другої статті 265 КЗпП).

Частиною четвертою статті 265 КЗпП передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене вище, суд доходить висновку, що за правилами КЗпП України допуск працівника до роботи без укладення трудового договору забороняється і порушення цієї заборони тягне за собою відповідальність для юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують відповідну найману працю, у вигляді штрафу, в розмірі, встановленому частиною 2 статті 265 КЗпП України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначено постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення" від 17 липня 2013 року №509 (далі по тексту - Порядок № 509).

Відповідно до п. 2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками. Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до п. 3 Порядку №509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Згідно з п. 8 Порядку №590, за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Системно аналізуючи вищевказані норми права, суд доходить висновку, що приймаючи спірну постанову від 13.05.2020 №ХК9174/1441/НД/АВ/П/ТД-ФС, за результатами проведеного інспекційного відвідування, відповідач виконував покладені на нього Порядком №509 обов`язки щодо реагування на встановлені порушення трудового законодавства, а тому в діях відповідача відсутня протиправність.

З огляду на викладене вище, суд доходить висновку, що у межах спірних правовідносин позивачем не дотримано вимог статті 24 КЗпП та постанови КМУ №413 від 17 червня 2015, а отже оскаржувана постанова є обґрунтованою та прийнятою у відповідності до положень чинного законодавства України.

Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеними у постанові від 24.12.2019 у справі №0540/9431/18-а.

Суд звертає увагу, що згідно приписів ч. 1 ст. 77 КАС України кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку, що обов`язковою умовою правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

В даній справі судом таких порушень прав позивача з боку відповідача не встановлено, а на час розгляду справи порушень прав позивача судом не виявлено. Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, належними доказами підтверджено законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови (рішення) відповідно до приписів ч.2 ст. 77 КАС України.

В зв`язку з наведеним, суд доходить висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність відмовити в їх задоволенні.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002, ) про визнання дій протиправними та скасування постанови - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30 грудня 2020 року.

Суддя О.М. Шляхова