Справа № 520/13533/2020
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
28 грудня 2020 року № 520/13533/2020
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мельников Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати незаконними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не здійснення індексації грошового забезпечення, як військовослужбовця, у період з 25.03.2008 по 01.03.2016 відносно ОСОБА_1 ;

- визнати незаконними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не здійснення індексації грошового забезпечення, як військовослужбовця, у період з 01.03.2016 по 27.03.2018 відносно ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) перерахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення військовослужбовців у період з 25.03.2008 по 01.03.2016;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) перерахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення військовослужбовців у період з 01.03.2016 по 27.03.2018;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 25.03.2008 по 27.03.2018;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 25.03.2008 по 27.03.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачами вчинено протиправні дії щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 25.03.2008 року по 27.03.2018 року. З приводу вказаного питання позивач звертався до відповідачів, проте листом Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України був повідомлений, що заборгованість по виплаті індексації грошового забезпечення за період 25.03.2008 року по 30.06.2015 року відсутня, а за період з 01.07.2015 року по 01.03.2018 року у червні 2020 року було нараховано індексацію грошового забезпечення у сумі 3870,98 грн, яка була виплачена 15.06.2020 року, а ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) було повідомлено про здійснення запиту до Адміністрації Державної прикордонної служби щодо виділення бюджетних асигнувань на виплату індексації грошового забезпечення та після надходження коштів компенсація буде перерахована на рахунок позивача. На думку позивача, такі дії відповідачів порушують його права. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 26.10.2020 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на помилкових висновках, оскільки за період 25.03.2008 року по 30.06.2015 року індексація грошового забезпечення позивачу виплачувалась Харківським прикордонним загоном Державної прикордонної служби, де він проходив службу, а за період з 01.07.2015 року по 01.03.2018 року індексація грошового забезпечення була нарахована та виплачена у червні 2020 року. При цьому, представником відповідача вказано, що станом на день звільнення позивачу були виплачені усі належні йому кошти.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на помилкових висновках, оскільки за період з січня 2008 року по 01.03.2020 року позивачу було в повному обсязі виплачено індексацію грошового забезпечення, а за період з липня 2015 року по лютий 2016 року до відповідача не надходило фінансове асигнування щодо виплати індексації грошового забезпечення. Отже, позовні вимоги, на думку представника відповідача, є такими, що не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 у період з 25.03.2008 по 27.03.2018 проходив військову службу на посадах рядового та сержантського складу у Державній прикордонній службі України на різних посадах, передбачених штатною структурою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ).

Як зазначено позивачем, 27.03.2020 він був звільнений у запас Збройних Сил України з штатної структури ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Матеріали справи свідчать, що 25 травня 2020 року позивач звернувся на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) із заявою про виплату індексації грошового забезпечення за період з 25.03.2008 до моменту звільнення 27.03.2018.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 15.06.2020 №11/П-187/4814 на звернення позивача, зареєстроване 02.06.2020 за №П-187, повідомлено, що у червні 2020 року йому нарахована індексація грошового забезпечення за період 01.07.2015 по 01.03.2018 у сумі 3870,98 грн., виплата здійснена 15.06.2020 у сумі 3812,92 грн. з врахуванням утриманого військового збору 1,5% - 58,06 грн. Також відповідачем вказано, що згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) від 09.06.2020 №246, в якому позивач проходив військову службу з 25.03.2008 по 01.03.2016, заборгованість по виплаті індексації грошового забезпечення за період з 25.03.2008 по 30.06.2015 відсутня.

Водночас, у своїй відповіді від 03.06.2020 за №11/П-194-5467 на заяву позивача від 28.05.2020 за №П-194 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) вказано, що ним здійснено запит до Адміністрації Держприкордонслужби України про виділення асигнувань на виплату індексації грошового забезпечення та після надходження коштів на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ), вищезазначена компенсація буде перерахована на вказані позивачем реквізити.

Позивачем вказано, що відповідачами на його адресу не було надано будь-яких фінансових документів з порядку здійснення виплати та розрахунку, з яких можливо встановити розмір грошового забезпечення за весь період проходження військової служби та індексації грошового забезпечення.

При цьому, позивачем зазначено, що 15.06.2020 року Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) дійсно було здійснено виплату у сумі 3812,92 грн. на надані позивачем реквізити, разом з тим, на думку позивача, така виплата у зазначеній сумі є значно меншою ніж та, що йому належить за законом та повинна бути здійснена протягом всього часу проходження військової служби.

Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Положеннями ч.1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до приписів ч.2 ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно із приписами ч.ч. 1-4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Абзацом 2 частини 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

При цьому, відповідно до ст. 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно із положеннями ст. 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно з приписами ст. 4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Як передбачено положеннями ст. 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно із приписами п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується із 01.12.2015).

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Водночас, суд зазначає, що положеннями Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів не визначено джерело коштів на проведення індексації.

В той же час, п.6 Порядку проведення індексації грошових доходів безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. У Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 8 Закону України Про індексацію грошових доходів населення за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Згідно із правовою позицією Конституційного Суду України, викладеної в рішенні від 15.10.2013 р. № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Як передбачено приписами ч.2 ст. 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

З врахуванням вищевикладеного суд зазначає, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Зазначена позиція суду узгоджується і висновками Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 червня 2019 року по справі №825/1987/17.

Зі змісту позовної заяви вбачаються доводи позивача стосовно не нарахування та не виплатити йому індексації грошового забезпечення за період з 25.03.2008 року по 01.03.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ).

Натомість з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) №437 від 16.11.2020 року про розмір індексації грошового забезпечення за період проходження служби в Харківському прикордонному загоні з 25.03.2008 року 01.03.2016 року позивачу була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період з червня 2008 року по червень 2015 року у сумі 7080,58 грн..

Також, матеріали справи містять довідку Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України №438 від 16.11.2020 року про розмір грошового забезпечення за період проходження служби в Харківському прикордонному загоні з 01.01.2015 по 01.03.2016 року прапорщика ОСОБА_3 , відповідно до якої позивачу було нараховано індексацію грошового забезпечення за період з липня 2015 року по лютий 2016 року. При цьому, як свідчить зміст зазначеної довідки фінансування індексації грошового забезпечення позивача за період з 07.2015 по 02.2016 у сумі 276,86 грн. до Харківського прикордонного загону не надходило.

Судовим розглядом справи встановлено, що позивач з 01.03.2016 року вибув для подальшого проходження військової служби до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 15.06.2020 року на підставі звернення позивача від 02.06.2020 року відповідно до платіжного доручення № 375 здійснено виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 року по 27.03.2018 року у сумі 3812,92 грн. Обставини виплати такої суми також підтверджено і позивачем у позовній заяві.

Водночас, представником Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України у поданому до суду відзиві на позов вказано, що позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 27.03.2018 року у зв`язку з тим, що з 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яким затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, а також схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Державної прикордонної служби України. У зв`язку з вказаним, позивачу в березні 2018 року було підвищено посадовий оклад з 685 грн. до 2910 грн., а отже, з огляду на підвищення розміру посадового окладу, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації в цьому місяці, відповідно до п. 5 Порядку, не здійснювалося.

Вказані обставини свідчать про вчинення відповідачами дій, направлених на виплату позивачу індексації грошового забезпечення за відповідні періоди.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) та ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) було вчинено незаконні дії щодо не здійснення індексації грошового забезпечення позивача, як військовослужбовця, у період з 25.03.2008 по 01.03.2016 та з 01.03.2016 по 27.03.2018 відповідно.

Водночас, зі змісту позовної заяви вбачаються доводи позивача стосовно того, що виплата індексації грошового забезпечення у розмірі 3812,92 грн. є неповною. Також, позивачем вказано на обставини не проведення відповідачем Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України із ним повного розрахунку при звільненні, що в свою чергу призвело до виплати Харківським прикордонним загоном Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України у неналежному розмірі суми одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням по закінченню терміну дії контракту.

Надаючи оцінку зазначеним доводам позивача, суд вважає за необхідне вказати, що положеннями ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, суд зазначає, що позивач, обґрунтовуючи власну правову позицію не навів жодних доводів стосовно невірності розрахунку індексації грошового забезпечення у розмірі 3812,92 грн.

Водночас, суд зазначає, що доводи позивача стосовно не проведення із ним повного розрахунку при звільненні та виплати у неналежному розмірі суми одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням по закінченню терміну дії контракту не можуть вважатися судом належними, оскільки у даному випадку при зверненні позивача до суду з даним позовом, останнім не оскаржуються дії відповідачів з приводу вказаних питань, про що свідчить зміст позовних вимог.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) перерахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення військовослужбовців у період з 25.03.2008 по 01.03.2016 та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) перерахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення військовослужбовців у період з 01.03.2016 по 27.03.2018.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 25.03.2008 по 27.03.2018 суд зазначає, що останні є похідними від попередньої позовної вимоги, а отже з огляду на висновки суду у даній справі задоволенню також не підлягають.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) (пров. Інженерний, буд. 7, а/с 4193, м. Харків, 61166), ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 ) про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.