Справа № 340/1615/20
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/1615/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: Міністерство внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спор: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. В. Чміленка, 41, )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (надалі - МВС України) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що у період з 1980 по 1998 роки він проходив службу в органах внутрішніх справ. Наказами Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області №462о/с від 01.12.1998 року та №3 о/с від 04.01.1999 року звільнений зі служби через хворобу. За наслідками первинного огляду МСЕК 13.01.1999 року позивачу встановлено третю групу інвалідності. У зв`язку із втратою позивачем 60 відсотків працездатності дирекцією НАСК "Оранта" йому здійснено виплату страхової суми з державного особистого страхування у розмірі 2460 гривень. За результатами повторного огляду МСЕК 05.09.2018 році позивачу встановлено першу групу інвалідності та підтверджено її причину. Позивач звернувся до ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області з клопотанням про виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року. Матеріали про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги були направлені до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України, однак листом №15/2-3932 від 25.10.2018 року повернені відповідачем як такі, що не відповідають вимогам законодавства. У грудні 2019 року позивач звернувся до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України за роз`ясненнями щодо підстав повернення матеріалів його заяви. Разом із супровідним листом №Д-2996/15 від 10.03.2020 року отримав відповідь відповідача №Д-50/15 від 03.01.2020 року щодо відмови у виплаті йому одноразової грошової допомоги через те, що з дати первинного до повторного оглядів МСЕК пройшло більше двох років. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та наполягає на тому, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження ним служби в органах внутрішніх справи. З цих підстав просить суд:

- визнати протиправними дії МВС України щодо відмови у виплаті йому одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати МВС України направити на адресу ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги для видання наказу про виплату грошової допомоги у розмірі, визначеному у абзаці першому підпункту 2 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.

Ухвалою судді від 27.05.2020 року відкрито провадження у справі та прийнято рішення здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою суд визнав поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновив цей строк.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що 13.01.1999 року позивачу під час первинного огляду МСЕК було встановлено третю групу інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 2460 грн. У 2018 році позивачу встановлено першу групу інвалідності. За заявою позивача ліквідаційною комісією УМВС України в Кіровоградській області було складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та направлено до МВС України для затвердження. За результатом розгляду вказаних матеріалів МВС України листом №15/2-3932 від 25.10.2018 року повернуло висновок до УМВС України в Кіровоградській області на підставі пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року, яким передбачається виплата одноразової грошової допомоги лише тим працівникам, яким протягом двох років після первинного встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності, або більший відсоток втрати працездатності, що дає право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі. Проведення виплати одноразової грошової допомоги у випадках, коли після первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років, зазначеним Порядком та умовами не передбачено. Оскільки первинний огляд позивача на МСЕК із встановленням третьої групи інвалідності відбувся у 1999 року, а повторний із встановленням першої групи інвалідності - у 2018 році, що перевищує установлений дворічний термін, тож законні підстави для призначення йому грошової допомоги в більшому розмірі відсутні. Доводячи, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням першої групи інвалідності, представник відповідача просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою від 11.12.2020 року суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (надалі - УМВС України в Кіровоградській області), та встановив йому порядок та строки для виконання процесуальних дій.

Від представника третьої особи надійшли пояснення із запереченнями проти позову, мотивованими відсутністю у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги з посиланням на пункт 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, суд встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника Управління карного розшуку кримінальної міліції УМВС України в Кіровоградській області. Наказами начальника УМВС України в Кіровоградській області №462 о/с від 01.12.1998 року та №3о/с від 04.01.1999 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ з 30.11.1998 року у запас Збройних Сил України через хворобу. (а.с. 9 - 10)

За результатами первинного огляду МСЕК 13.01.1999 року позивачу встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК до довідки серії МСЕ №065766 від 13.01.1999 року. (а.с. 12)

На підставі цієї довідки та у зв`язку із втратою ОСОБА_1 60% працездатності Національною страховою компанією "Оранта" йому була нарахована та виплачена страхова сума з державного обов`язкового особистого страхування у розмірі 2460 грн. (а.с. 13)

За результатами повторного огляду МСЕК 05.09.2018 року позивачу встановлено першу групу інвалідності з 14.08.2018 року та підтверджено її причину, інвалідність встановлено безтерміново. (а.с. 14)

У вересні 2018 року позивач звернувся до ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області із заявою від 18.09.2018 року, в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням інвалідності першої групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. (а.с. 64)

УМВС України в Кіровоградській області склало висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" на підставі пункту 3.2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, у розмірі 457 790 грн. (а.с. 65)

Вказаний висновок разом із документами позивача був направлений УМВС України в Кіровоградській області до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України для розгляду. (а.с. 73)

Департамент фінансово-облікової політики МВС України, розглянувши подані матеріали позивача, листом №15/2-3932 від 25.10.2018 року повернув їх до ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області, пославшись на те, що вони не відповідають вимогам законодавства. У вказаному листі зазначено, що з дати первинного огляду МСЕК ОСОБА_1 пройшло більше двох років, отже надіслані матеріали суперечать пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року. (а.с. 74).

У зв`язку з цим УМВС України в Кіровоградській області листом №2240/28/01-18 від 30.10.2018 року повідомило позивача про повернення Департаментом фінансово-облікової політики МВС України матеріалів його заяви про виплату одноразової грошової допомоги. (а.с. 75)

Не погодившись з такими діями МВС України, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що його предметом є оцінка правомірності дій відповідача щодо повернення документів позивача для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням першої групи інвалідності, пов`язаної із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто до 07.11.2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" №565-XII від 20.11.1990 року.

За правилами частин 6, 7 статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

У разі отримання працівником міліції поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому розмір одноразової грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

На виконання статті 23 Закону України "Про міліцію" постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (надалі - Порядок та умови №850).

Пунктом 2 Порядку та умов №850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з підпунктом 2 пункту 3 Порядку та умов №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі:

- 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи;

- 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи;

- 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пункту 4 Порядку та умов №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

За наявності в працівника міліції або членів його сім`ї права на отримання одночасно одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених статтею 23 Закону України Про міліцію, та встановлених іншими законами компенсаційної виплати або одноразової грошової допомоги виплата проводиться з однієї підстави за вибором особи. (пункт 5 Прядку №850)

Згідно з пунктом 7 Порядку та умов №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно з пунктом 8 Порядку та умов №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Як передбачено пунктом 9 Порядку та умов №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до пунктів 10, 11 Порядку та умов №850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

Пунктами 12, 13 Порядку та умов №850 передбачено, що у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності особі начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненій із служби в органах внутрішніх справ, яка на день установлення інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності або на день її звільнення із служби в органах внутрішніх справ обіймала посаду в державному органі, установі, організації із залишенням у кадрах МВС, виплата грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих державних органів, установ, організацій, до яких вона була відряджена.

У такому самому порядку здійснюється виплата грошової допомоги особам, які мають право на її отримання у разі загибелі (смерті) особи начальницького складу органів внутрішніх справ, яка була відряджена до державного органу, установи, організації із залишенням у кадрах МВС.

Працівник міліції, а в разі його загибелі (смерті) - члени його сім`ї, батьки та утриманці можуть пред`явити МВС вимоги щодо виплати грошової допомоги протягом трьох років з дня настання події, що дає право на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 14 Порядку та умов №850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

За змістом цих норм, після надходження від органу внутрішніх справ документів, передбачених Порядком та умовами №850, МВС України зобов`язане у місячний строк прийняти одне з двох рішень: про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову у її призначенні. Ці рішення надсилаються разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Натомість, листом №15/2-3932 від 25.10.2018 року відповідач всупереч вимогам пункту 9 Порядку та умовам №850 протиправно повернув до УМВС України в Кіровоградській області документи позивача як такі, що не відповідають вимогам законодавства, без прийняття рішення про призначення чи про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Щодо причини повернення документів позивача, вказаних у листі №15/2-3932 від 25.10.2018 року, суд зазначає, що за правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 24.10.2019 року у справі №817/713/16, Законом України "Про міліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку та умов №850. Вказана норма Порядку та умов №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку та умов №850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 18.10.2018 року у справі №369/13187/17 та від 28.03.2019 року у справі №296/10138/16-а.

У ході розгляду справи суд дійшов до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки у встановленому порядку не розглянув заяву позивача та не прийняв рішення щодо можливості призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, натомість безпідставно повернув матеріали заяви як такі, що не відповідають вимогам законодавства, чим порушив право позивача на належний розгляд його заяви і прийняття рішення відповідно до Порядку та умов №850.

Пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зважаючи на норми пункту 9 Порядку та умов №850, враховуючи вимоги частини 4 статті 245 КАС України, суд не може прийняти рішення про зобов`язання МВС України направити на адресу ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги для видання наказу про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному у абзаці першому підпункту 2 пункту 3 Порядку та умов №850, про що просить позивач, тому відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

Натомість, з`ясувавши характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, суд дійшов до висновку, що порушене право позивача має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги за його заявою від 18.09.2018 року та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

Суд вважає за доцільне на підставі частини 6 статті 245 КАС України визначити відповідачу розумний строк виконання рішення суду в частині вимог про зобов`язання вчинити дії не пізніше 30 днів з дня набрання ним законної сили.

Відповідно до частини 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати у справі сторонами не понесені.

Керуючись статтями 9, 90, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо нерозгляду питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням першої групи інвалідності, пов`язаної з проходження служби в органах внутрішніх справ.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України не пізніше 30 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням першої групи інвалідності, пов`язаної з проходження служби в органах внутрішніх справ, за його заявою від 18.09.2018 року та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш