Справа № 460/4409/20
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/4409/20 пров. № А/857/12747/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Макарика В.Я.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року у справі №460/4409/20 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (головуючий суддя першої інстанції Махаринець Д.Є., час ухвалення - справу розглянуто у порядку письмового провадження, місце ухвалення м. Рівне, дата складання повного тексту 11.09.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення: №4 від 20.03.2020 року, №4 від 20.03.2020 року, №4 від 20.03.2020 року, №4 від 20.03.2020 року; № від 18.03.2020 року, № від 18.03.2020 року; №4 від 01.04.2020 року, №4 від 01.04.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 21.02.2020 року по 28.02.2020 року та з 25.02.2020 року по 05.03.2020 року працівниками Головного управління ДПС у Рівненській області були проведені фактичні перевірки позивача яких за результатами яких посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області складено акти №458/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №459/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №460/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №461/17-00-33-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №462/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №511/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 05.03.2020 року та №516/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 05.03.2020 року, згідно висновків яких, зокрема, встановлено порушення п. 12 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995 року «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у редакції Закону України №1776-ІІІ від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями, а саме реалізація алкогольних напоїв та пива без відповідних документів на придбання (відсутні накладні) та ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами і доповненнями й на підставі таких актів перевірок, Головне управління ДПС у Рівненській області винесло оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області. Позивач вважає доводи, викладені в актах, необґрунтованими, упередженими та такими, що не відповідають фактичним обставинам та як результат винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення незаконними та протиправними, оскільки, по-перше позивач веде облік товарних запасів у відповідності до вимог чинного законодавства України й у Позивача були наявні документи на придбання алкогольних напоїв котрі не взяті до уваги посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області під час проведення перевірки й на стадії оскарження в адміністративному порядку відповідних податкових повідомлень-рішень, а отже порушення порядку обліку товарних запасів відсутнє, по-друге, Позивач здійснює господарську діяльність у межах м. Рівного в різних місцях (закладах громадського харчування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), а облік й зберігання товарних запасів та документів на придбання ведеться за місцезнаходженням центральної бухгалтерії (у т.ч. за фактичним місцезнаходженням складу й виїзд на такий склад посадові особи Головного управління ДПС у Рівненській області з метою перевірки даних обставин не здійснювали), по-третє до позивача застосовано подвійну відповідальність за одне й те саме порушення. Вважає, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №4 від 20.03.2020 року, №4 від 20.03.2020 року, №4 від 20.03.2020 року, №4 від 20.03.2020 року, № від 18.03.2020 року, № від 18.03.2020 року, №4 від 01.04.2020 року, №4 від 01.04.2020 року про застосування штрафних санкцій прийняті лише на підставі припущень посадових осіб Головного управління ДПС у Рівненській області всупереч нормам матеріального права та без врахування відомостей та документів, що були надані під час проведення перевірки (у т.ч. як додаток до Заперечень на акти перевірок), а отже - наявні підстави для визнання їх протиправними та скасування судом.

Ухвалою від 16.06.2020 подану до початку розгляду справи заяву позивача про роз`єднання позовних вимог задоволено. Судом ухвалено: заяву про роз`єднання позовних вимог задовольнити, роз`єднавши позовні вимоги у адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, виділивши у самостійні провадження наступні позовні вимоги:

1) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Рівненській області №4 від 20.03.2020 року, №4 від 20.03.2020 року залишивши такій справі №460/4236/20;

2) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Рівненській області №4 від 01.04.2020 року, №4 від 01.04.2020 року присвоївши останній №460/4409/20;

3) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Рівненській області № від 18.03.2020 року, № від 18.03.2020 року присвоївши останній №460/4410/20.

4) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Рівненській області №4 від 20.03.2020 року, №4 від 20.03.2020 року присвоївши останній №460/4411/20.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомленння - рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №4 від 20.03.2020 року та №4 від 20.03.2020 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1056,69 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема апелянт вказує на те, що доводи позивача щодо підтвердження походження та обліку товарів, зважаючи на долучені до матеріалів справи первинні документи, є необґрунтованими, оскільки такі документи надані вже після проведення контролюючим органом фактичних перевірок позивача. Отже, висновок відповідача щодо порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (здійснення продажу товарів, які не обліковуються у встановленому порядку) є вірним.

Пунктом 85.2 статті 85 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п. 12 ст. З Закону №265, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що ФОП ОСОБА_1 веде бухгалтерський облік та податковий облік згідно вимог чинного законодавства, первинні та бухгалтерські документи ФОП ОСОБА_1 не зберігаються в місцях продажу товарів (місцях громадського харчування), а знаходяться в централізованій бухгалтерії фізичної особи-підприємця, де фактично також знаходиться складське приміщення (склад) ФОП ОСОБА_1 , адже ФОП ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність у кількох торговельних точках, які розташовані на території Рівненської області, а бухгалтерський облік ведеться у центральній бухгалтерії ФОП ОСОБА_1 , то такий є невірним, оскільки ФОП ОСОБА_1 не надав контролюючому органу доказів щодо ведення ним обліку товарних запасів та зберігання первинних документів за іншим місцем та так званий «склад» ( АДРЕСА_1 ) це житлове приміщення (квартира), що є місцем проживання ФОП ОСОБА_1 .

Також зазначає, що ненадання первинних документів до перевірки підтверджується актом фактичної перевірки від 05.03.2020 року №516/17-00-13-04/ НОМЕР_1 , відповідно до якого особа яка проводить розрахункові операції, а саме: ОСОБА_2 надала пояснення: «На вище перечислені алкогольні напої накладні на момент перевірки 25.02.2020 відсутні, вони знаходяться в адміністратора».

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що позивач ФОП ОСОБА_1 , як суб`єкт підприємницької діяльності зареєстрована 26.05.2015 року. Основним видом діяльності позивача є Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний) (КВЕД 56.10). Місцем провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є територія м. Рівного.

В період з 21.02.2020 року по 28.02.2020 року та з 25.02.2020 року по 05.03.2020 року працівниками Головного управління ДПС у Рівненській області була проведена фактична перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій та використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцем заробітної плати без сплати податків до бюджету.

За результатами таких перевірок було складено акти №458/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №459/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №460/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №461/17-00-33-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №462/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, №511/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 05.03.2020 року та №516/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 05.03.2020 року, згідно висновків яких, зокрема, перевіркою встановлені порушення п.12 ст.3 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995 року «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у редакції Закону України №1776-ІІІ від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями, а саме: реалізація алкогольних напоїв та пива без відповідних документів на придбання (відсутні накладні) на загальну суму 7400,00 грн. та ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами і доповненнями.

На підставі таких актів перевірок, Головне управління ДПС Рівненській області, керуючись ст. 44, 58 Податкового кодексу України прийняло, зокрема, податкові повідомлення-рішення №4 від 20.03.2020 року на загальну суму штрафної санкції 14800,00 грн. за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому законом порядку та №4 від 20.03.2020 року на загальну суму штрафної санкції 510,00 грн. за незабезпечення зберігання первинних документів на придбання продукції.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями суб`єкта владних повноважень, та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що оскільки відсутній факт порушення позивачем вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст. 44 Податкового кодексу України, відповідно і відсутні підстави для застосування контролюючим органом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) встановлених ст. 20 вказаного Закону та ст. 44 Податкового кодексу України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.80.1 ст.1 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п.п.80.2.5 п.80.2 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

У відповідності до абз. 2 ч. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Судом встановлено, що відповідачем були проведені фактичні перевірка суші-барів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташовані на території м.Рівного та належать ФОП ОСОБА_1 , за результатами яких був складений, зокрема, акт №460/17-00-13-04/ НОМЕР_1 від 28.02.2020 року, згідно висновків якого, перевіркою встановлені, в т.ч., наступні порушення: ст. 24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року №322-VIII із змінами та доповненнями, Постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу»; п. 12 ст. 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 року «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у редакції Закону України №1776-ІІІ від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями та ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами і доповненнями.

Зокрема, перевіркою встановлено допущення працівників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до роботи без укладення трудового договору та не подання повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів ДПС за місцем обліку їх, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та реалізація алкогольних напоїв та пива без відповідних документів на придбання (відсутні накладні) на загальну суму 7400,00 грн. та ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами і доповненнями.

Пунктом 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Згідно зі статтею 20 зазначеного Закону до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Розділом V Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачена відповідальність за порушення вимог лише цього Закону.

Зокрема, фінансова санкція, встановлена статтею 20 названого Закону, може бути застосована до суб`єкта господарювання лише у тому випадку, коли ця особа здійснює реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, визначеному Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку та/або якщо особа не надала під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів.

Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Даний висновок також узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеній у Постанові Верховного Суду України від 20.01.2015 року у справі №21-275а14, від 16.04.2013 у справі № 21-89а13, від 04.06.2013 у справі № 21-155а13, від 17.12.2013 у справі № 21-442а13, Постановах Верховного суду від 24.042020 року у справі № 803/1676/16, від 11.06.2020 року у справі №815/1322/16.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 веде бухгалтерський облік та податковий облік згідно вимог чинного законодавства, первинні та бухгалтерські документи ФОП ОСОБА_1 не зберігаються в місцях продажу товарів (місцях громадського харчування), а знаходяться в централізованій бухгалтерії фізичної особи-підприємця, де фактично також знаходиться складське приміщення (склад) ФОП ОСОБА_1 , адже ФОП ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність у кількох торговельних точках, які розташовані на території Рівненської області, а бухгалтерський облік ведеться у центральній бухгалтерії ФОП ОСОБА_1 (що фактично є також складом Позивача), де зберігається вся первинна документація, у тому числі й накладні на товар ( АДРЕСА_1 ).

Крім цього, ФОП ОСОБА_1 під час проведення перевірки, разом з запереченнями на акт перевірки (у т.ч. з супровідним листом та доданими до останнього матеріалами) та додаючи відповідні документа на стадії адміністративного оскарження до Державної податкової служби України було надано до Головного управління ДПС у Рівненській області та Державної податкової служби України документи на придбання товару (алкогольних напоїв), (відомості, що підтверджують факт ведення обліку товарних запасів й наявність таких первинних документів) як під час проведення перевірки, разом із Запереченнями на акти перевірок, додатками до заперечень, разом із Скаргами до ДПС України на зазначені податкові повідомлення-рішення й листами-доповненнями до відповідних скарг, які не взяті до уваги Головним управлінням ДПС у Рівненській області та Державною податковою службою України.

На підтвердження наведених обставин позивачем надано наступні докази: первинні документи, які є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських регістрів (документи на придбання товару (алкогольних напоїв та пива) на 23 арк. видаткові накладні та квитанції на придбання товару; супровідні листи з додатками до Заперечень на акти фактичних перевірок (з доказами надіслання) на 14 арк.; скарги від 09.04.2020 року на податкові повідомлення-рішення №4 від 20.03.2020 року та №4 від 20.03.2020 року (з доказами надіслання) та супровідними листами-доповненнями Скарги від 16.04.2020 року на податкові повідомлення-рішення №4 від 20.03.2020 року та №4 від 20.03.2020 року (з доказами надіслання).

Отже, суд першої інстанції вірно зазначив, що подані позивачем докази дають суду всі правові підстави вважати, що позивачем дотримані вимоги законодавства, тому відповідно відсутній факт порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст. 44 Податкового кодексу України, відповідно і відсутні підстави для застосування контролюючим органом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) встановлених ст. 20 вказаного Закону та ст. 44 Податкового кодексу України, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №4 від 20.03.2020 року та №4 від 20.03.2020 року є протиправним та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши правомірність прийняття відповідачем оскаржених рішень згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що при прийнятті таких відповідач діяв без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), у зв`язку із чим податкові повідомлення рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідачем не доведено існування обставин на підставі яких прийняті оспорювані податкові повідомлення-рішення, а саме - факту порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та ст. 44 Податкового кодексу України (у т.ч. порушення порядку ведення обліку товарних запасів, незабезпечення зберігання документів на придбання алкогольних напоїв, ненадання під час проведення перевірки та в строк подання заперечень на акт перевірки доказів ведення обліку товарних запасів у формі документів на придбання алкогольних напоїв), а подані докази відповідача у формі актів фактичних перевірок Головного управління ДПС у Рівненській області, актів зняття залишків алкогольних напоїв від 21.02.2020 року, від 25.02.2020 року та відповідей на заперечення не несуть належного доказового навантаження й спростовані доказами, наданими позивачем.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року у справі №460/4409/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. Я. Макарик
Повне судове рішення складено 28.12.2020р.