Справа № 140/2717/19
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/2717/19 пров. № А/857/12568/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року (ухвалене головуючим суддею Валюх В.М. у м. Луцьку, повний текст судового рішення складено 13 липня 2020 року) у справі № 140/2717/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення від 06.08.2019 № 000913-40, яким застосовано фінансові санкції в розмірі 50800, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що оскаржуване рішення прийняте за результатами проведення перевірки, призначеної наказом від 06.02.2019 № 424, який постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019 у справі № 140/391/19 визнаний протиправним та скасований. Крім цього, відсутність у діях позивача складу правопорушення підтверджується також постановами Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.04.2019 у справі № 161/4136/19, від 01.04.2019 у справі № 161/4137/19 та постановою Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області від 24.06.2019 № 52.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач не подала до суду жодних доказів на спростування висновків акту фактичної перевірки від 07.02.2019 № 03/32/40-01/ НОМЕР_1 , на підставі якого прийняте оскаржуване у цій справі рішення про застосування фінансових санкцій від 06.08.2019 № 000913-40. При цьому, вказаний акт фактичної перевірки підписано позивачем без зауважень, про що є запис у графі «зауваження до акта перевірки та перевіряючих», а з відібраних 07.02.2019 під час проведення вказаної перевірки у позивача ОСОБА_1 письмових пояснень вбачається визнання позивачем виявлених перевіркою порушень.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що відповідач, як на підставу застосування до неї фінансових санкцій, покликається на акт фактичної перевірки від 17.02.2019 № 03/32/40-01/ НОМЕР_2 . В той же час вказує на те, що жодного акту фактичної перевірки від 17.02.2019 № 03/32/40-01/ НОМЕР_2 відносно неї складено не було і відповідач не надав суду жодного акту перевірки від 17.02.2019 щодо неї. Вважає, що невідповідність у даті акту перевірки, на підставі якого до неї були застосовані фінансові санкції, ставлять під сумнів правомірність оскаржуваного рішення податкового органу. Також вказує, що жодних підстав для застосування до неї фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн немає, оскільки є судове рішення, яке набрало законної сили про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення. Крім цього зазначає, що постановою Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області по справі про адміністративне правопорушення від 24.06.2019 № 53, провадження в справі відносно ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 165-2 КУпАП України, закрито в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області, на підставі наказу від 06.02.2019 № 424 «Про проведення фактичної перевірки» (а.с. 39), направлень на перевірку від 06.02.2019 № 076, № 077, № 078 (а.с. 39 зворот - 40 зворот), проведена фактична перевірка господарської одиниці - торгового об`єкта № 6, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ТК «Новий ринок», який належить суб`єкту господарювання ОСОБА_1 , з питань дотримання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, про що складено акт № 03/32/40-01/ НОМЕР_1 від 07.02.2019 (а.с. 33-34).

В акті перевірки № 03/32/40-01/ НОМЕР_1 від 07.02.2019 зафіксовані ряд порушень, допущених позивачем, в тому числі такі порушення:

статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон України № 481/95-ВР), а саме продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктом господарювання, що немає статусу суб`єкта господарювання громадського харчування;

статті 15 Закону України № 481/95-ВР, а саме роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії;

статті 11 Закону України № 481/95-ВР, а саме факт зберігання та реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка;

постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (далі - Постанова № 957), а саме факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.

Так, з матеріалів перевірки вбачається, що контрольно-розрахунковою операцією 07.02.2019 о 06:30 у торговому павільйоні № НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 (ТК «Новий ринок»), де здійснює господарську діяльність позивач, було придбано на розлив для споживання на місці 100 мл горілки із упаковки типу «Bag in Box» без інформації про напій, маркування, без марки акцизного податку в одноразовому пластиковому стакані за ціною 8,00 грн. та одну пляшку алкогольного напою місткістю 0,5 л без марки акцизного податку, назва згідно з етикеткою напій алкогольний міцний «Абсент ТМ REYTHOR», вміст спирту 70 % об., дата виготовлення 27.06.2018 за роздрібною ціною 30, 00 грн. В СГД ОСОБА_1 на зазначене місце торгівлі відсутня ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та у позивача відсутній документ, який підтверджує статус суб`єкта господарювання громадського харчування.

07.02.2019, під час проведення вказаної перевірки, у позивача ОСОБА_1 були відібрані письмові пояснення, з яких вбачається, що: позивач 07.02.2019 о 06:30 дійсно продала одну пляшку горілки без акцизної марки за ціною 30, 00 грн, та 100 мл горілки у пластикову тару за ціною 8, 00 грн; ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями відсутня; про заборону продажу алкогольних напоїв без акцизних марок не знала; не була проінформована про розміри мінімальних цін на алкогольні напої; документ, що засвідчує статус закладу громадського харчування надати не може (а.с. 41).

06.08.2019, на підставі акту фактичної перевірки № 03/32/40-01/ НОМЕР_1 , ГУ ДФС у Волинській області прийняло рішення про застосування фінансових санкцій № 0000913-40, відповідно до якого застосовано до підприємця ОСОБА_1 фінансові санкції у вигляді штрафу в загальному розмірі 50800, 00 грн, в т.ч.: факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії - 17000, 00 грн; порушення вимог статті 15-3 Закону України № 481/95-ВР, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктом господарювання, що немає статусу суб`єкта господарювання громадського харчування - 6800, 00 грн; факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої - 10000, 00 грн; факт зберігання та реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка - 17000, 00 грн. (а.с. 42).

Позивач вважаючи прийняте відповідачем оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій протиправними, звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі ПК України) встановлено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з положеннями ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.7 ст. 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Відповідно до ч. 20 ст. 15 Закону України № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Згідно із частиною шостою статті 15-3 Закону України № 481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) з універсальним асортиментом товарів.

Постановою № 957 установлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком.

Статтею 17 Закону України № 481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 грн;

порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 грн;

оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 грн;

виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 грн.

За правилами частини четвертої статті 17 Закону України № 481/95-ВР рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Так, на підставу задоволення позову та скасування рішення суду першої інстанції, позивач зокрема покликається на те, що жодного акту фактичної перевірки від 17.02.2019 № 03/32/40-01/ НОМЕР_2 , на основі якого до неї застосовано штрафні санкції, відносно неї складено не було і відповідач не надав суду жодного акту перевірки від 17.02.2019.

Разом з цим колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Як слідує з матеріалів справи, що за результатом проведеної фактичної перевірки позивача, уповноваженим особами податкового органу складено акт № 03/32/40-01/294050641 від 07.02.2019 (а.с. 33-34)

Однак в рішенні про застосування фінансових санкцій № 0000913-40 від 06.08.2019 зазначено зокрема, що таке прийнято на підставі акту фактичної перевірки № 03/32/40-01/ НОМЕР_1 від 17.02.2019.

Тобто встановлено, що в рішенні про застосування фінансових санкцій № 0000913-40 від 06.08.2019 було допущено технічну помилку/описку, а саме не вірно зазначено дату акту фактичної перевірки № 03/32/40-01/294050641 замість 07.02.2019 зазначено 17.02.2019, при цьому номер зазначено правильно.

Проте на переконання колегії суддів вказана технічна помилка/описка не може бути визнана судом обґрунтованою підставою для визнання протиправним та скасування оспорюваного рішення, так як така технічна помилка/описка в рішенні про застосування фінансових санкцій № 0000913-40 від 06.08.2019 не призвела до порушення прав позивача на його участь у ході проведення перевірки, не позбавило позивача права у наданні документів, пояснень та зауважень.

Більше того, як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що вказаний вище акт фактичної перевірки підписано позивачем без зауважень, про що є запис у графі «зауваження до акта перевірки та перевіряючих» (а.с. 34 зворот), а з відібраних 07.02.2019 під час проведення вказаної перевірки у позивача ОСОБА_1 письмових пояснень вбачається визнання позивачем виявлених перевіркою порушень (а. с. 41).

Крім цього колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.04.2019 у справі № 161/4136/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та від 01.04.2019 у справі № 161/4137/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП (а.с. 28-29) не спростовує висновків контролюючого органу отриманих під час проведення фактичної перевірки, оскільки хоча провадження у вказаних справах закрито за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення, проте цими судовими рішеннями не встановлено відсутності у діях позивача ОСОБА_1 порушень, за які вона притягнута до відповідальності згідно з оскаржуваним у цій справі рішенням про застосування фінансових санкцій від 06.08.2019 № 000913-40. Крім цього, суд першої інстанції правильно звернув увагу, що норми статей 164, 164-5 КУпАП та ст. 17 Закону України № 481/95-ВР встановлюють різні види відповідальності суб`єктів господарювання за вчинення різних видів правопорушень, а непритягнення суб`єкта господарювання до одного виду відповідальності не виключає його притягнення до іншого виду відповідальності.

Щодо покликання позивача на постанову Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області по справі про адміністративне правопорушення від 24.06.2019 № 53, то колегія суддів зазначає, що провадження в справі відносно ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 165-2 КУпАП України, закрито в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП (а.с. 13), тобто провадження закрито з нереабілітуючих підстав.

З огляду на встановлене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позову, оскільки оскаржуване рішення прийнято у межах, з підстав та у відповідності до норм ПК України та Закону України № 481/95-ВР.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі № 140/2717/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 29 грудня 2020 року