Справа № 810/2970/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року м. Київ № 810/2970/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «Український професійний банк»
до третя особа проДержавного реєстратора прав на нерухоме майно Києво-Святошинської районної державної адміністрації Макаренко Володимира Вікторовича ОСОБА_1 визнання протиправним та скасування рішення від 30.05.2018, зобов`язання вчинити дії,
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» (далі по тексту - позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Києво-Святошинської районної державної адміністрації Макаренко Володимира Вікторовича (далі по тексту - відповідач) про:

визнання протиправним рішення відповідача від 30.05.2018 №41336159 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;

зобов`язання відповідача здійснити реєстрацію права власності за позивачем на домоволодіння (жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 306,7кв.м., жилою площею 102,3кв.м., який складається з наступних об`єктів: житловий будинок р.п. 1992, загальною площею 306,7кв.м., черепашник, обкладений цеглою (позначений в плані літерою А), хозблок (літера Б), альтанка (літера В), гараж (літера Г), літ. кухня (літера Д), погріб (літера Е), огорожа (цифри №1-6), замощення (цифри №1-VІІ), свердловина (цифра - VІІІ), каналізація (цифра - ІХ), на підставі Іпотечного договору, посвідченого 07.03.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за реєстровим №1845.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 справу №810/2970/18 передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2018 справу №810/2970/18 прийнято до провадження та залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Вказаною ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що при поданні заяви про державну реєстрацію права власності позивачем було подано усі визначені законом документи, що необхідні для проведення такої державної реєстрації, а відмова відповідача у державній реєстрації прав та їх обтяжень є незаконною.

14 вересня 2018 року відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву відповідно до якого проти задоволення позову заперечує повністю з підстав правомірності прийняття оскаржуваного рішення, оскільки з наданих позивачем документів було виявлено відсутність підпису отримувача в графі «Розписка в одержанні» поштового відправлення. Крім того, відправником вищевказаного поштового відправлення зазначена ОСОБА_2 , яку не можливо ідентифікувати, як представника ПАТ «Український професійний банк».

Третя особа до суду не подала жодних письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

24 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство "Український Професійний Банк" звернулося до Центру надання адміністративних послуг при Києво - Святошинській районній державній адміністрації Київської області з листом № 01-10/439 від 23.05.2018р. та відповідним пакетом документів, в якому просило здійснити державну реєстрацію права власності на домоволодіння (жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами), що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Шевченка, буд. 136а, загальною площею 306,7кв.м., жилою площею 102,3кв.м., який складається з наступних об`єктів: житловий будинок р.п. 1992, загальною площею 306,7кв.м., черепашник, обкладений цеглою (позначений в плані літерою А), хозблок (літера Б), альтанка (літера В), гараж (літера Г), літ. кухня (літера Д), погріб (літера Е), огорожа (цифри №1-6), замощення (цифри №1-VІІ), свердловина (цифра - VІІІ), каналізація (цифра - ІХ), на підставі Іпотечного договору, посвідченого 07.03.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за реєстровим №1845.

Однак, 30.05.2018р. за наслідком розгляду заяви ПАТ «УПБ» відповідачем прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №41336159 з підстав неподання заявником (ПАТ «УПБ») документів, передбачених статтею 33 Закону України «Про іпотеку», зокрема: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 05.06.2003р. (далі - Закон № 898-IV) звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частині першій статті 36 Закону № 898-IV зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з положеннями частини третьої цієї статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до частини першої ст. 37 Закон № 898-IV правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Отже, аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавець визначив три способи захисту на задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових - на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.03.2007р. між ВАТ «УПБ» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір № 1845.

Відповідно до п. 2 Іпотечного договору за цим іпотечним договором іпотекою забезпечується виконання власних зобов`язань Іпотекодавця згідно з Кредитним договором № 153 від 07.03.2007р., відповідно до якого Іпотекодержателем надано Іпотекодавцю кредит у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі в сумі 250 000,00 доларів США терміном до 10.02.2017р. зі сплатою 14,5% річних.

Перелік майна, що надається в забезпечення виконання за Кредитним договором наведений у пункті 6 іпотечного договору, де зокрема в п. 6.1 зазначено домоволодіння (жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 306,7кв.м., жилою площею 102,3кв.м., який складається з наступних об`єктів: житловий будинок р.п. 1992, загальною площею 306,7кв.м., черепашник, обкладений цеглою (позначений в плані літерою А), хозблок (літера Б), альтанка (літера В), гараж (літера Г), літ. кухня (літера Д), погріб (літера Е), огорожа (цифри №1-6), замощення (цифри №1-VІІ), свердловина (цифра - VІІІ), каналізація (цифра - ІХ).

Відповідно до п. 16.8.1. Іпотечного договору, Іпотекодержатель (Банк) має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання строків виконання будь-якого із зобов`язань, передбачених Кредитним договором вони не будуть виконані.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону № 898-IV у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Судом встановлено, що факт порушення третьою особою грошового зобов`язання встановлено рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.12.2014p. у цивільній справі № 369/12383/14-ц за позовом ПАТ «УПБ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень та набрало законної сили.

20.03.2017р. ПАТ «УПБ» направило на адресу третьої особи вимогу про усунення порушень № 01-10/366/1 від 17.03.2017p., яка була отримана останньою 24.03.2017р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 911 та фіскальним чеком № 8739 від 20.03.2017р.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004р. (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

Згідно ст. 11 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Приписами ч. 1 ст. 18 Закону № 1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Положення статті 27 Закону № 1952-IV визначають, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127) для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Отже, для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем, окрім встановлення факту щодо переходу такого права до іпотекодержателя, з`ясуванню підлягають обставини, що підтверджують: 1) факт надсилання іпотекодержателем іпотекодавцеві вимоги про усунення порушень, 2) факт отримання іпотекодавцем вказаної вимоги, а також 3) докази того, що завершився 30-денний строк з моменту отримання іпотекодавцем зазначеної вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з заявою № 28357315 про державну реєстрацію права власності до якої були додано:

- Іпотечний договір, посвідчений 07.03.2007р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за реєстровим № 1845;

- Вимогу про усунення порушень № 01-10/366/1 від 17.03.2017р. з документами, що підтверджують її відправлення та отримання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при поданні заяви про державну реєстрацію права власності, позивачем було подано усі визначені законом документи, що необхідні для проведення такої державної реєстрації.

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача у відзиві на те, що ним було відмовлено у державній реєстрації у зв`язку з відсутністю підпису отримувача в графі «Розписка в одержанні» поштового відправлення, оскільки оскаржуване рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 41336159 від 30.05.2018р. не містить такої підстави відмови.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, його прийнято з підстав неподання заявником (ПАТ «УПБ») документів, передбачених статтею 33 Закону України «Про іпотеку», а саме: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

У той же час, пунктом 16.8.1. Іпотечного договору прямо передбачено, що Іпотекодержатель (Банк) має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання строків виконання будь-якого із зобов`язань, передбачених Кредитним договором вони не будуть виконані. Тобто, іпотечний договір містить відповідне застереження, що передбачає право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «УПБ» було направлено ОСОБА_1 повідомлення про усунення порушень зобов`язання від 17.03.2017, яке отримано останнім 24.03.2017, що підтверджується копію повідомлення про вручення поштового відправлення адресату.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що представник ПАТ «УПБ» звернувся до відповідача з заявою про проведення державної реєстрації права власності на зазначене вище майно 24.05.2018, тобто у строк, що перевищує 30 днів з дня отримання боржником вимог.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

Частиною п`ятою даної статті передбачено, що відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем всупереч норм Закону № 1952-IV та Порядку№ 1127, оскільки представником ПАТ «УПБ» було подано всі визначені згадуваними нормативно-правовими актами документи необхідні для проведення державної реєстрації права власності останнього.

Аналізуючи зміст наведених законодавчих норм та з урахуванням матеріалів справи, суд приходить до висновку, що рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Києво-Святошинської районної державної адміністрації Макаренко Володимира Вікторовича про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 41336159 від 30.05.2018р. є протиправним та підлягає скасуванню.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, суд зазначає, що аналогічні правовідносини були встановлені рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2018 у справі №826/9750/18, яке, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, набрало законної сили 17.01.2019.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк».

З урахуванням норм ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00грн. з Державного реєстратора прав на нерухоме майно Києво-Святошинської районної державної адміністрації Макаренко Володимира Вікторовича.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» (м. Київ, 02660, вул. М. Раскової, 15, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Києво-Святошинської районної державної адміністрації Макаренко Володимира Вікторовича про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №41336159 від 30.05.2018р.

Зобов`язати Державного реєстратора прав на нерухоме майно Києво-Святошинської районної державної адміністрації Макаренко Володимира Вікторовича здійснити реєстрацію права власності за Публічним акціонерним товариством "Український Професійний Банк" на домоволодіння (жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами), що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Шевченка, буд. 136а, загальною площею 306,7кв.м., жилою площею 102,3кв.м., який складається з наступних об`єктів: житловий будинок р.п. 1992, загальною площею 306,7кв.м., черепашник, обкладений цеглою (позначений в плані літерою А), хозблок (літера Б), альтанка (літера В), гараж (літера Г), літ. кухня (літера Д), погріб (літера Е), огорожа (цифри №1-6), замощення (цифри №1-VІІ), свердловина (цифра - VІІІ), каналізація (цифра - ІХ), на підставі Іпотечного договору, посвідченого 07.03.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. за реєстровим №1845.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Український Професійний Банк" (м. Київ, 02660, вул. М. Раскової, 15, ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1 762,00 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривень 00 коп. з Державного реєстратора прав на нерухоме майно Києво-Святошинської районної державної адміністрації Макаренко Володимира Вікторовича (03115, м. Київ, просп. Перемоги 126, ідентифікаційний код 23570148).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін