Справа № 766/17163/20
Суддя: Войцеховська Я. В.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.,

секретар судового засідання Кобець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Херсоні адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України, Інспектора УПП в Херсонській області лейтенанта поліції Шевченко Дар`ї Володимирівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просив визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції, визнати постанову ЕАМ № 3273422 від 12.10.2020р. протиправної та скасувати її , постановити окрему ухвалу якою ініціювати питання притягнення інспектора до відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 12.10.2020 року відносно нього було складено поставу про притягнення до адміністративної відповідальності згідно якої він керував автомобілем Hyundai Sonata реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м.Херсоні пр-т Белінського здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 зупинку заборонено чим порушив п.33 ПДР. На нього було накладено адміністративне стягнення за порушення ч.1 ст. 122 КУпАПу виді штрафу в розмірі 255 грн. Вважає, що оскаржувана ним постанова є необґрунтованою, винесена з перевищенням компетенції суб`єкта владних повноважень, помилково зроблено висновок про порушення ним правил дорожнього руху, відсутні докази такого порушення. Клопотання про допит свідків та юридичну допомогу проігноровано працівником поліції, порушення не зафіксовано жодними приладами, йому не роз`яснювалися його права. Крім того інспектор, яка склала постанову фактично не проводила розгляд даної справи, що свідчить про внесення в офіційний документ завідомо неправдивих відомостей та грубе порушення вимог КУпАП. Оскаржувану постанову він отримав поштою 19.10.2020р. Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду про її скасування.

Провадження по справі відкрито ухвалою суду від 04.11.2020р. та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження. Вказаною ухвалою надано сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив тощо. Також залучено до участі у справі належного співвідповідача - Департамент патрульної поліції України.

Учасники справи не надавали до суду клопотань про розгляд даного позову в загальному порядку.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності за наявними в справі доказами, долучив відеофайли.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов письмовий відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою та відповідає вимогам закону. Просить відмовити в задоволенні позову. На підтвердження вчинення правопорушення надано відеофайли та фотознімки.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

З копії постанови серії ЕАМ № 3273422 від 12.10.2020р, винесеною Інспектором Управління патрульної поліції в Херсонській області Шевченко Д.В. вбачається, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. В оскаржуваній постанові вказується, що позивач 12.10.2020р. в 10-34 год. керував автомобілем Hyundai Sonata реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м.Херсоні пр-т Белінського здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 зупинку заборонено чим порушив п.33 ПДР. В постанові зазначено про фіксування правопорушення бодікамерою, тобто під час провадження в справі про адміністративне правопорушення проводилась відео фіксація. Також міститься відмітка про те, що особа, притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відмовився від отримання копії постанови.

Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства, Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху України, ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні Загальні технічні умови. Правила застосування», Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно до вимог п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху України, дорожні знаки поділяються на групи, зокрема заборонні знаки, що запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України, знак 3.34 «Зупинку заборонено»» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Зона дії знаку - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаку не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено Знаки пріоритету. Дія знаку поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

У відповідності до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580- VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, положення Закону № 5 80-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Із змісту дослідженого відеофайлу, наданого відповідачем до відзиву вбачається, що під час провадження в справі про адміністративне правопорушення проводилась відео фіксація про що повідомлено позивача. Автомобіль Hyundai Sonata реєстраційний номер НОМЕР_1 у період часу 12.10.2019 року 10.30 години розташований за адресою м.Херсон вул.Белінського в зоні дії знаку 3.34 «зупинка заборонена». Тому суд не приймає доводи позивача з приводу того, що він не порушував правила дорожнього руху та відсутні докази такого правопорушення.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що йому не роз`яснені його права передбачені ст.268 КУпАП , оскільки вони спростовані наданим відповідачем відеозаписом з якого вбачається, що інспектором позивачу було роз`яснено права.

Посилання позивача на те, що йому не надали права скористатися правовою допомогою не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки Європейський суд з прав людини у справі «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ч.1 ст.122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Крім того позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку або звернутися з таким клопотанням письмово.

Таким чином, відповідачем було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення є доведеним і підтверджується відеозаписом з бодікамери інспектора поліції та постановою у справі про адміністративне правопорушення, а показання свідка в даному випадку не можуть підтвердити будь-які інші обставини, які б мали значення для правильного вирішення справи інспектором поліції, тому твердження позивача про відсутність показів свідків при розгляді адміністративної справи суд до уваги не приймає .

Приймаючи оскаржувану постанову, відповідач реалізовував свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху, доказів неправомірної поведінки інспектора патрульної поліції суду не надано,

Враховуючи вищевикладене, у діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування правомірності прийнятих ним рішень, доведено суду правомірність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3273422 від 12.10.2020р.

Підстав для задоволення вимог позивача в частині скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності суд не вбачає.

Щодо вимоги позовної заяви, в частині визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції, постановлення окремої ухвали, якою ініціювати питання притягнення інспектора до відповідальності суд зазначає наступне .

У відповідності до приписів ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції), ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України (у чинній редакції), предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов`язки учасників спірних правовідносин.

Таким чином, обов`язковою ознакою рішень, дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

В силу ч.1 ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. У свою чергу, особа, що притягнута до адміністративної відповідальності, наділена правом оскарження зазначеної постанови.

У даному випадку Головним спеціалістом - інспектором з паркування за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо позивача, винесено постанову, що є предметом оскарження. Тобто, наявні підстави для задоволення позову в частині скасування прийнятої постанови, а не визнання протиправними відповідних дій інспектора, оскільки, не діями відповідача, а його рішенням (оскаржуваною постановою), позивача притягнуто до адміністративної відповідальності. В даному випадку, інспектор патрульної поліції наділений повноваженнями вчиняти дії та притягувати винних осіб до адміністративної відповідальності та належним захистом прав позивача є скасування саме постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки юридичні наслідки для особи у даному випадку має лише рішення у формі постанови, яким останнього притягнуто до адміністративної відповідальності. Тому, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Інспектора патрульної поліції Шевченко Д.В. задоволенню не підлягають.

Також, суд зазначає, що враховуючи позицію викладену в постанові КАС ВС від 26.12.2019 № 724/716/16-а (К/9901/12750/18), де зазначено, що відповідачем у справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення, відповідач інспектор патрульної поліції Шевченко Д.В. не є належним відповідачем у справі.

Оскільки відсутні докази того, що відповідач при винесені оскаржуваної постанови вийшов за межі наданих йому повноважень або діяв в непередбачений законом спосіб, відсутні підстави вважати незаконними його дії при розгляді справи про адміністративне правопорушення та по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про дорожній рух», ст.ст. 9, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП України, ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 122, 159, 229, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України, Інспектора УПП в Херсонській області лейтенанта поліції Шевченко Дар`ї Володимирівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.В.Войцеховська

Повний текст рішення складено 10.12.2020 року