Справа № 160/13463/20
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Галерея скла та порцеляни" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови,
21.10.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Галерея скла та порцеляни» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі відповідач), в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог від 18.12.2020 року, просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до митного органу надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. З огляду на зміст наданих документів, у Дніпровської митниці Держмитслужби не існує правових підстав для витребування додаткових документів. Надані позивачем документи не містили розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості. У зв`язку з чим, на думку позивача, наявні усі підстави для скасування спірного рішення.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
Між ТОВ "ГАЛЕРЕЯ СКЛА ТА ПОРЦЕЛЯНИ" (Покупець) та "YIWU PENGSHUO TRADING CO., LTD", (Продавець) укладено зовнішньоторговельній договір купівлі-продажу від 05.11.2018 року № YBCG - 01, згідно з п. 1 якого Продавець продає, а Покупець купує продукцію продавця згідно з Додатками (Специфікаціями), які є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п.п. 2.1., 2.3. Договору від 05.11.2018 року № YBCG - 01 товари постачаються на умовах FOB або CІF (ІНКОТЕРМС 2010), пункт поставки: Україна, м. Одеса, Одеський морський торгівельний порт. Продавець постачає товари окремими або повними контейнерними партіями згідно з письмовим запитом покупця.
Додатковою угодою від 26.12.2019 року №1 сторони визначили строк дії зовнішньоторговельного договору купівлі-продажу до 31.12.2021 року.
На виконання умов зовнішньоторговельного договору купівлі-продажу від 05.11.2018 року № YBCG-01 та Специфікації від 15.07.2020 року № 8 до нього, відповідно до Інвойсу від 15.07.2020 року № YBCG-8 YIWU PENGSHUO TRADING CO., LTD" поставило на користь позивача наступний товар:
- металеві підставки вартістю 837,00 дол. США,
- скляний посуд вартістю 8932,12 дол. США,
- пластикові вироби вартістю 474,20 дол. США.
Означений товар поставлений Продавцем в морському 40'НС контейнері TGBU5779882 на борт судна MSC MAYA/FT029WI в порту Нингбо, КНР згідно з Коносаментом від 21.07.2020 року № ZIMUNGB1061779.
Розмитнення вантажу здійснювалося на Митному посту "Ліски" Дніпровської митниці Держмитслужби.
Послуги по декларуванню вантажу надавалися ФО-П ОСОБА_1 на підставі договору доручення на надання послуг митного брокера від 02.03.2020 року № 1.
З метою здійснення митного оформлення вказаного товару та на підтвердження митної вартості товару 02.09.2020 року ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби разом з митною декларацією № UA110110/2020/012657 надано, зокрема, наступні документи, що підтверджується графою 44:
- Інвойс від 15.07.2020 року № YBCG-8;
- Висновок експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати від 01.09.2020 року № ГО-1922;
- Пакувальний лист від 15.07.2020;
- Калькуляція собівартості від 15.07.2020 року № YB46-1507/20;
- Коносамент (Bill of Lading) від 21.07.2020 року № ZIMUNGB 1061779;
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) від 31.08.2020 року №148;
- Прайс-лист "YIWU PENGSHUO TRADING CO., LTD" на період з 01.07.2020 року по 31.12.2020 року;
- Лист "YIWU PENGSHUO TRADING CO., LTD від 15.07.2020 року № YB46-1507/20;
- Копія Зовнішньоторговельного договору купівлі-продажу від 05.11.2018 року №YBCG - 01 з Додатковими угодами від 26.12.2019 року № 1, від 10.07.2020 року № 3;
- Копія Специфікації від 15.07.2020 року № 8 до Зовнішньоторговельного договору купівлі-продажу від 05.11.2018 року № YBCG - 01 Оборотно-сальдова відомість по рахунку 632 по контрагенту "YIWU PENGSHUO TRADING CO., LTD" з 20.12.2019 року по 31.08.2020 року;
- Картка рахунку 632 ТОВ "ГАЛЕРЕЯ СКЛА ТА ПОРЦЕЛЯНИ" по контрагенту "YIWU PENGSHUO TRADING CO., LTD" з 20.12.2019 року по 31.08.2020 року;
- Інвойс від 15.12.2019 року № YBCG20191215 на суму 9979,72 доларів США;
- Прибуткова накладна від 22.12.2019 року № 2328 на суму 9979,72 доларів США;
- Платіжне доручення від 09.01.2020 року на суму 9979,72 доларів США;
- Інвойс від 10.01.2020 року № YBCG20200110 на суму 7982,68 доларів США;
- Прибуткова накладна від 18.01.2020 року № 417 на суму 7982,68 доларів США;
- Платіжне доручення від 10.03.2020 року на суму 7982,68 доларів США;
- Фото товару 01.09.2020 року.
Під час митного оформлення товару, зазначеного у митній декларації №UA110110/2020/012657, Дніпровською митницею Держмитслужби 08.09.2020 року направлено декларанту Повідомлення №1, в якому зазначено, що за результатами здійснення митного контролю з урахуванням ризиковості операції з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, у відповідності вимог п.п. 2-3 ст. 53 МК України, протягом 10 календарних днів додатково необхідно надати (за наявності) додаткові документи, якщо такі документи не було подано раніше або в них не виявлені розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари за переліком.
Повідомлення обґрунтовано наступним:
"Декларантом надано калькуляцію собівартості YB46-1507/20 від 15.07.2020. За визначенням калькуляція собівартості (calculation of cost) - це вирахування у грошовій формі витрат на виробництво та реалізацію продукції, робіт, послуг, що містить певні статті витрат: сировина та матеріали; пальне та енергія для технологічних цілей; заробітна плата, нарахування на заробітну плату; загальновиробничі витрати, комерційні витрати тощо. Надана калькуляція собівартості не містить інформації щодо включення витрат на страхування, передбачених ч. 10 ст. 58 МК України та умовами поставки CIF згідно з Інкотермс.
Декларантом надано копію висновку цінової експертизи ТПП ГО-1922 від 01.09.2020. За результатами аналізу вказаного документу встановлено наступне.
Під час проведення експертизи використані дані, розміщені на Інтернет ресурсах, зокрема, www.made-in-china.com, що є он-лайн платформами для бізнесу, "провідними постачальниками он-лайнових маркетингових послуг для імпортерів та експортерів". На вказаних ресурсах створювати власні профілі мають можливість будь-які компанії та реєструватися будь-які користувачі. Зазначене унеможливлює перевірку ідентифікації компанії виробника та перевірку сфери її діяльності, цінових даних, розміщених на сайтах, що не дозволяє впевнитися у достовірності заявлених даних. Згідно з Національним стандартом №1 "Загальні засади оцінки майна майнових прав", затвердженим ПКМУ від 10.09.2003 року №1440, оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому, зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатись у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання у додатках до нього. Проте, копія висновку цінової експертизи ТПП ГО-1922 від 01.09.2020 не містить відповідних додатків, які підтверджують джерела використаної цінової інформації, що не дає можливості перевірити обґрунтованість висновків, які в ньому наведені. Окрім вказаних інтернет-ресурсів, до матеріалів та документів використаних у експертному висновку вказано документи митного оформлення (контракт, специфікація, інвойс, пакувальний лист, коносамент), що призводить до суб`єктивного характеру використаних матеріалів.
У відповідь на Повідомлення №1, 08.09.2020 року позивач надіслав лист вих. № 129, яким висловив незгоду щодо виявлених розбіжностей та повідомив, що у поданих документах наявні усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, зазначена одна і та сама вартість товару, відсутні жодні розбіжності. З урахуванням наведеного, митним брокером ОСОБА_1 до митного органу надано усі необхідні документи для підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості товару, до декларації внесено достовірні та точні відомості, в наданих документах розбіжності відсутні, що у свою чергу є підставою визначення митної вартості товару за ціною контракту.
Рішення про коригування митної вартості товарів від 09.09.2020 року № UA110110/2020/300031/1 містить аналогічні обґрунтування тим, що зазначені в повідомленні № 1 від 08.09.2020 року.

У спірному рішенні зазначено наступне:

"Враховуючи виявлені у ході перевірки невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, невідповідність заявленого рівня митної вартості поняттю "дійсної вартості" згідно з ГАТТ, про що зазначено у ході проведення консультації шляхом направлення електронних повідомлень митниці декларанту, відсутність у додатково наданих в рамках процедури консультації документах відомостей, що спростовують зазначені розбіжності, основний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), неможливо застосувати, відповідно до п. 6 ст. 54, п. 2 ст. 58 Кодексу. Митна вартість, визначена митницею, згідно з положеннями ст. 64 МК України, ґрунтується на ціновій інформації відповідно до наявної у митного органу інформації щодо вартості оцінюваних товарів: Товар №1 заявлено 1,2 $/кг, оформлено за UА500150/2020/206779 від 07.09.2020 - 2,01 $/кг (2,2043 $/шт), товар №2 заявлено 1,2 $/кг, оформлено за иА500500/2020/504873 від 05.09.2020 - 2,22 $/кг (0,7011 $/шт), товар №3 заявлено 1,2 $/кг, оформлено за UА500500/2020/504873 від 05.09.2020 - 2,22 $/кг (0,6610 $/шт), товар №4 заявлено 1,4 $/кг, оформлено за UА500490/2020/501743 від 04.09.2020 - 2,13 $/кг, товар №5 заявлено 2,3 $/кг, оформлено за UА500070/2020/501020 від 04.09.2020 - 3,86 $/кг".

Внаслідок прийняття Дніпровською митницею Держмитслужби Рішення про коригування митної вартості товарів від 09.09.2020 року № UA110110/2020/300031/1, позивач подав митну декларацію від 09.09.2020 року № UА500020/220/211527, за якою ним додатково сплачено: ввізного мита 47146,40 грн. та податку на додану вартість 107171,55 грн., усього в сумі 154317,95 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України).

Відповідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.

Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато - логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 ст. 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Передбачене частиною п`ятою статті 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак, суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України.

З матеріалів справи видно, що оскаржуваним рішенням митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, які надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.

У рішенні про коригування митної вартості товарів від 09.09.2020 року №UA110110/2020/300031/1 Дніпровська митниця Держмитслужби, зокрема, зазначила, що декларантом надано копію висновку цінової експертизи ТПП ГО-1922 від 01.09.2020. За результатами аналізу вказаного документу встановлено наступне. Під час проведення експертизи були використані дані, розміщені на Інтернет ресурсах, зокрема, www.made-in-china.com, що є он-лайн платформами для бізнесу, провідними постачальниками он-лайнових маркетингових послуг для імпортерів та експортерів. На вказаних ресурсах створювати власні профілі мають можливість будь-які компанії та реєструватися будь-які користувачі. Зазначене унеможливлює перевірку ідентифікації компанії виробника та перевірку сфери її діяльності, цінових даних, розміщених на сайтах, що не дозволяє впевнитися у достовірності заявлених даних. Згідно з Національним стандартом №1 "Загальні засади оцінки майна майнових прав, затвердженим ПКМУ від 10.09.2003 №1440, оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому, зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатись у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання у додатках до нього. Проте, копія висновку цінової експертизи ТПП ГО-1922 від 01.09.2020 не містить відповідних додатків, які підтверджують джерела використаної цінової інформації, що не дає можливості перевірити обґрунтованість висновків, які в ньому наведені. Окрім вказаних інтернет ресурсів, до матеріалів та документів використаних у експертному висновку вказано документи митного оформлення (контракт, специфікація, інвойс, пакувальний лист, коносамент), що призводить до суб`єктивного характеру використаних матеріалів.

Суд вважає вказане твердженнями відповідача помилковим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість. Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.

Джерела використаної цінової інформації визначені експертом Дніпропетровської торгово-промислової палати на сторінці 2 висновку від 01.09.2020 року № ГО-1922.

Отже, у Дніпровської митниці Держмитслужби відсутні правові підстави для відхилення висновків цінової експертизи ТПП від 01.09.2020 року № ГО-1922.

Також у рішенні Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 09.09.2020 року №UA110110/2020/300031/1, зокрема, зазначено, що декларантом надано калькуляцію собівартості YB46-1507/20 від 15.07.2020. За визначенням калькуляція собівартості (calculation of cost) - це вирахування у грошовій формі витрат на виробництво та реалізацію продукції, робіт, послуг, що містить певні статті витрат: сировина та матеріали; пальне та енергія для технологічних цілей; заробітна плата, нарахування на заробітну плату; загальновиробничі витрати, комерційні витрати, тощо. Надана калькуляція собівартості не містить інформації щодо включення витрат на страхування, передбачених ч. 10 ст. 58 МКУ та умовами поставки CIF згідно з Інкотермс".

Суд зауважує, що калькуляція собівартості товару законодавством не віднесено до розрахункового документа, відтак, вона не є документом, який впливає на вартість товару, за якою сторони домовились здійснити операцію купівлі-продажу такого товару. Також слід зауважити, що законодавець не визначив такий документ серед документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи містять відомості щодо ціни. Тобто калькуляція є довідковим документом постачальника, не є обов`язковим для митного оформлення вантажу та не впливає на визначення митної вартості.

Як видно із змісту калькуляції YB46-1507/20 від 15.07.2020 року, митна вартість постачальником наведена у відсотках по наступним статтям: витрати на виробництво (заробітна плата, електроенергія, тощо), витрати на сировину, транспортні витрати, дохідна частина. Витрати на страхування включені до транспортних витрат.

Таким чином, позицію відповідача щодо калькуляції YB46-1507/20 від 15.07.2020 року є необґрунтованою та не має під собою правових підстав.

Також у рішенні Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 09.09.2020 року №UA110110/2020/300031/1, зокрема, зазначено, що відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів (Інкотермс-2010), поставка за терміном CIF означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення. За умовами терміну CIF продавець укладає договір страхування за свій рахунок на користь покупця проти ризику втрати й ушкодження товару під час перевезення, що відповідає мінімальному покриттю (110%). Страховий поліс від 19.07.2020 № у графі "Insured" містить відомості щодо страхувальника "GALLERY OF GLASS AND PORCELAIN LLC". Відповідно до міжнародних правил Інкотермс-2010, згідно з комерційними умовами CIF, обов`язок укладення договору страхування покладено на продавця товару. Враховуючи зазначене, наявні обґрунтовані сумніви, що товар був застрахований заявленим продавцем "YIWU PENGSHUO TRADING CO., LTD"., а тому є розбіжності у наданих документах та виконанні визначених комерційних умов.

Відповідач також вказує, що згідно з ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Страховий поліс від 19.07.2020 № не містить інформації щодо вартості страхової премії, що унеможливлює перевірку числових значень складових митної вартості та призводить до можливого не врахування таких витрат при розрахунку митної вартості.

У ході дослідження вантажного транспортного страхового полісу від 19.07.2020 року № судом встановлено, що постачальник "YIWU PENGSHUO TRADING CO., LTD за свій рахунок застрахував товар від ризиків пошкодження або втрати під час морського перевезення, визначивши вигодоотримувачем покупця - ТОВ "ГАЛЕРЕЯ СКЛА ТА ПОРЦЕЛЯНИ, що повністю відповідає умовам зовнішньоторговельного договору купівлі-продажу від 05.11.2018 року № YBCG - 01 та умовам CIF (Інкотермс-2010).

Отже, позиція відповідача у цій частині спростована наведеним та змістом страхового полісу.

Водночас, у рішенні Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 09.09.2020 року №UA110110/2020/300031/1, зокрема, зазначено, що відповідно до порядку заповнення вантажних митних декларацій КНР, затверджених Правилами митниці КНР «при импорте и экспорте товаров (манифест/положение N 52, 2008 год)» (мовою оригіналу) в разі, якщо умовами зовнішньоекономічної операції передбачено страхування, то відповідні графи митної декларації країни відправлення, повинні буди заповнені. У поданій копії митної декларації країни відправлення від 19.07.2020 № 716076034 ці графи не заповнені. Декларантом не надано декларацію митної вартості товару, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 53 МК України. З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Декларант та уповноважена ним особа несуть установлену МК України та іншими законами України відповідальність за подання недостовірних відомостей, внесених ними до митної декларації (ч. ч. 8, 13 ст. 264 МК України).

Щодо зазначених зауважень до копії митної декларації країни відправлення від 19.07.2020 року № 716076034, суд зазначає наступне.

Відповідачем не визначено, які саме графи не заповнені, не наведено правових підстав для обов`язку їх заповнення та правових наслідків незаповнення.

Необхідно зазначити, що позивач не несе жодної відповідальності за зміст декларації постачальника від 19.07.2020 року № 716076034, наданої митним органам КНР. Надана постачальником копія митної декларації країни відправлення від 19.07.2020 року № 716076034 підтверджує числові значення складових митної вартості товарів поряд з іншими документами, наданими відповідачу.

Верховним Судом при прийнятті рішень у справах про коригування митної вартості неодноразово висловлювались наступні правові висновки щодо умов оплати за товар: "У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару".

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 МК України у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

З аналізу вказаних норм, у їх системному зв`язку між собою та з положеннями п. 2 ч. 6 ст. 54, ч. 3 ст. 53 МК України, видно, що відмова у митному оформленні має бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими недоліками, у зв`язку з якими органом доходів і зборів витребувані додаткові документи.

Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 року у справі №815/3142/17.

Надані позивачем документи, на думку суду, у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що спростовує висновки митного органу щодо відсутності таких підтверджень.

За таких обставин, усі доводи митного органу, які покладені в основу оскаржуваного рішення та наведені у відзиві на позовну заяву, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовані наданими позивачем доказами.

Згідно з ч. 3 ст. 335 МК України разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про:

1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами;

3) транспортні (перевізні) документи;

4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію;

5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності;

6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень);

7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару;

8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів;

9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму;

10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів;

11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Судом встановлено, що у митній декларації, що подана відповідачеві, зазначені всі відомості, передбачені вказаною нормою.

Жодних порушень митного законодавства судом не встановлено.

Посилання митного органу на порушення позивачем митного законодавства при декларуванні товару не можуть вважатись розбіжністю у розумінні ч. 3 ст. 53 МК України і не можуть бути підставою для витребування додаткових документів та коригування митної вартості.

Протилежного відповідачем не доведено.

Рішення про коригування митної вартості заповнюються посадовою особою митниці відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (далі - Правила), затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 р. за № 883/21195.

Згідно з п. 1.3 Правил, Рішення заповнюється посадовою особою митного органу, що здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, в електронному вигляді за затвердженою наказом формою:

У графі 31 Код методу визначення вартості митного органу зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що був застосований митним органом при визначенні митної вартості товару;

У графі 33 Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу зазначається посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Згідно з п. 2.3 Правил рішення надсилається декларанту або уповноваженій ним особі у формі електронного документа у порядку, передбаченому Митним кодексом, для електронного декларування.

Ненадання без будь-яких пояснень позивачу на його письмове прохання в ході консультацій інформації та документів (витяги з бази) щодо раніше оформлених товарів для ознайомлення та реагування, свідчать про грубе порушення митницею одного із принципів здійснення державної митної справи - додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб (пункт 7 частини 1 статті 8 МК України), який означає обов`язок органу доходів і зборів вжити заходів щодо забезпечення інтересів декларанта, зокрема інтересу бути обізнаним із оцінкою, даною органом доходів і зборів у справі.

Так, орган доходів і зборів повинен довести до відома декларанта таку свою оцінку з тим, щоб декларант міг сформувати власну правову позицію і стратегію її відстоювання у конкретній митній процедурі.

Окрім того, відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду, неодноразово висловленої у постановах: від 30.01.2018 р. у справі № 813/7903/14, від 18.12.2018 р. у справі № 826/15706/13-а, від 29.01.2019 р. у справі № 815/6827/17, від 16.04.2019 р. у справі №815/6698/17, митна вартість товарів, відкоригована за резервним методом має ґрунтуватися на митній вартості, раніше визнаній (визначеній) митними органами, що міститься в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (далі - ЄАІС).

При цьому митний орган повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як на підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості, чого в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, відповідач не зазначив.

Таким чином, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Аналогічний підхід закріплено і у Методичних рекомендаціях щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби від 11.09.2015 № 689. Так, у пункті 8 розділу 2 цих Методичних рекомендацій зазначено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів. Тобто при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи, що повністю співпадає з правовим висновком, висловленим Верховним Судом у постанові від 03.04.2018р. у справі №809/453/17.

Підсумовуючи викладене, суд робить висновок про надання позивачем митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом, а відповідачем не підтверджено належними доказами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведено.

У свою чергу, відповідачем не надано обґрунтованих пояснень відносно безпосереднього впливу вказаних ним зауважень на числові значення митної вартості товару та її розрахунок.

По суті вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне, не вказують на наявність підстав для коригування заявленої позивачем вартості товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3 ст. 57 МК України).

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57 МК України).

Відповідно до п. 4 ст. 57 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України.

Разом з тим, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. ст. 59 та 60 МК України. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановленихстаттею 64 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); не впливають значною мірою на вартість товару; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності мають стосуватися лише числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Як видно з оскаржуваного рішення, підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, у ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 53 МК України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Отже, сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Разом з тим, відповідач, встановивши вказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару.

З доказів, наявних у матеріалах справи видно, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, відсутність у рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Такий висновок, зокрема, узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 31.03.2015 у справі № 21-127а15, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, та відповідно до ст. 49 МК України визначена митна вартість базується на ціні, що фактично сплачена за ці товари.

Подані позивачем документи містять достовірні числові дані, які підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України, до митної вартості додані фактичні витрати, понесені на оплату перевезення морським транспортом.

Додавання до ціни товару мають здійснюватися на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. У цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

У цьому випадку у спірному рішенні вказаних обставин митницею не наведено.

Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 08.02.2019 року у справі № 825/648/17.

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Викладена правова позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду, наведеному у постанові від 07.08.2018 року у справі № 815/3400/17.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що позивачем для митного оформлення і підтвердження митної вартості надано усі документи для застосування основного методу визначення митної вартості. Зазначені документи підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч та розбіжностей та дозволяють провести обчислення митної вартості.

Враховуючи викладене, суд робить висновок, що обставини, покладені в обґрунтування підстав прийняття оскаржуваного рішення, носять формальний характер та не мають під собою жодного правового підґрунтя, з огляду на те, що не мають відношення саме до числового визначення заявленої позивачем митної вартості.

Визначена митним органом митна вартість товару ґрунтується на раніше визнаній органом митної служби вартості за попередніми оформленнями за подібними товарами.

Встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим відмова митного органу у визнанні задекларованої позивачем митної вартості товару за основним методом є безпідставною, враховуючи те, що відповідачем не доведено того, що документи, подані для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

З урахуванням наведеного, суд робить висновок, що спірне рішення прийняте відповідачем без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства, відтак, є протиправним і підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності свого рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд робить висновок, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2314,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 147 від 02.10.2020 року.

З огляду на задоволення позову, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2314,77 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Галерея скла та порцеляни" (вул. Пресова, буд. 65, м. Дніпро, 49000, код ЄДРПОУ 32502453) до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038, код ЄДРПОУ 43350935) про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 09.09.2020 року №UA110110/2020/300031/1, з карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110110/2020/00063.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038, код ЄДРПОУ 43350935) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Галерея скла та порцеляни" (вул. Пресова, буд. 65, м. Дніпро, 49000, код ЄДРПОУ 32502453) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2314 (дві тисячі триста чотирнадцять) грн. 77 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський