Справа № 646/855/20
Суддя: Шелест І. М.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/855/20
№ провадження 2-а/646/36/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Шелест І.М.

за участю секретаря Коммунарової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Лебідя Андрія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

у присутності позивача ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати оскаржувану постанову. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 06 лютого 2020 року інспектором роти № 6 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у Харківській області лейтенантом поліції Лебідь А.С. винесено постанову серії ЕАК № 2072731 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, що виразилось у порушенні п. 12.4 Правил дорожнього руху. Також на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Позивач вважає постанову незаконною з наступних підстав: інспектор Лебідь А.С., зупинивши позивача на так званому посту ДАІ при виїзді в м. Харків за адресою пр-т. Московський, 308, звинуватив в перевищенні швидкості, зафіксувавши приладом TruCam 000755, але цей прилад зафіксував автомобіль на відстані 345 метрів до місця зупинки інспектором, проте позивач вважає, що межа міста знак 5.45 початок населеного пункту знаходиться на відстані 120 метрів від місця зупинки. Враховуючи викладене, позивач вважає, що оскаржувана постанова про накладення на нього адміністративного стягнення не відповідає вимогам закону, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення, тому просить її скасувати.

20.02.2020 було відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.

12.03.2020 до суду через канцелярію суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову. Відповідно до поданого до суду відзиву відповідач з позовом ОСОБА_1 не погоджується, вважає його безпідставним з огляду на наступне: 06.02.2020 перебуваючи на службі в м. Харків по пр-ту Московський 308 інспектором ОСОБА_2 було зафіксовано перевищення швидкісного режиму в межах міста водієм автомобіля Тойота Корола, номерний знак НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 77 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 27 км/год. Вимірювання швидкості руху здійснювалось приладом TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС000755. З приводу посилань позивача на те, що прилад TruCam зафіксував транспортний засіб на відстані 345 метрів від фактичного місця зупинки, а дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» знаходився на відстані 120 метрів від місця його зупинки. Згідно координат, які автоматично визначає прилад TruCam за допомогою влаштованого GPS навігатора, при здійсненні заміру швидкості автомобіля позивача він знаходився в координатах 495557.40»N широта, 362618.07»Е довгота. Перенісши ці координати за допомогою загальнодоступних карт Google Maps встановлено, що прилад знаходився в межах населеного пункту м. Харків, Індустріальний район. Відстань від приладу до автомобіля, на якому рухався позивач становила 346.0 м, а відтак і сам автомобіль знаходиться в межах населеного пункту м. Харків. У винесеній постанові зазначено про те, що вимірювання швидкості руху здійснювалось за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam, серійний номер ТС000755. Правомірність використання приладу TruCam LTI 20/20 підтверджується відповідним свідоцтвом про повірку приладу та наявністю відповідного експертного висновку, які відповідач надав до відзиву.

До відзиву надано фото правопорушення, диск з відеозаписом, роздруківка з карти Google Maps, копія свідоцтва на повірку.

13.05.2020 позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду подав клопотання про долучення до матеріалів справи СD-диск з проведеним ним записом вимірювань розтошування дорожних знаків з боку його руху в напрямку м. Харкова до стаціонарного поста ДАІ.

У судове засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свій позов, в подальшому в судове не з`явився, подав заяву, в якій підтримав позов, зазначив, що не порушував правил дорожнього руху, оскільки рухався зі швидкістю 77 км/год поза межами населеного пункту, що видно на відео, яке він надав суду.

У судовому засіданні преставник відповідача проти позову заперечував, з підстав, зазначених у відзові, в подальшом в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про слухання справи у відсутності представника Управління патрульної поліції в Харківській області.

Вислухавши сторони, вивчивши надані ними докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що інспектором взводу №1 роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Харківській області лейтенантом поліції Лебідь А.С. було ухвалено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2072731 від 06 лютого 2020 року, за порушення п.12,4 ПДР України та накладено на позивача адміністративне стягнення за порушення ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Як вбачається з зазначеної постанови, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Тойота Королла реєстраційний номер НОМЕР_1 , по проспекту Московському, 308 м. Харкова в межах населеного пункту здійснив рух зі швидкістю 77 км/год, перевищивши допустиму швидкість руху на 27 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Порушення зафіксовано приладом TruCam, серійний номер ТС000755.

Так, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення (перевищення встановленої у населеному пункті швидкості), відповідачем при розгляді справи надано фотознімок з приладу TruСam ТС000755, відеозапис з нього, на якому зафіксований рух автомобілю позивача зі швидкістю 77 км/год.

Згідно координат, які автоматично визначає прилад TruCam, за допомогою влаштованого GPS навігатора, при здійсненні заміру швидкості автомобіля позивача він знаходився в координатах 49°55'57.40"N 36°26'18.07"Е. При цьому в момент фіксування правопорушення відстань від приладу TruCam до автомобіля під керуванням ОСОБА_3 становить 346,0 м.

Сторонами у справі не заперечувалося, що працівник поліції з приладом TruCam знаходився біля будівлі стаціонарного посту ДАІ. Місцем складання постанови зазначено м. Харків, проспект Московський, 308.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, заперечує факт перевищення встановлених обмежень швидкості руху, а також порушення вимог дорожніх знаків.

Позивач надав відеозапис, де прокоментував на місці виявлення працівником поліції порушення з вимірюванннями розташування дорожніх знаків і те, що знак 5.45 «Початок населеного пункту» м. Харків в його напрямку руху знаходится на відстані, менш, ніж 100 метрів до будівлі стаціонарного поста ДАІ.

Ухвалою суду 14.09.2020 було витребувано у Державного агентства Автомобільних доріг України схему ділянки траси М-03 Київ-Харків-Довжанський станом на 06.02.2020, на якій міститься інформація щодо розміщення дорожніх знаків 5.45 «Початок населеного пункту» м. Харків та 5.46 «Кінець населеного пункту» м. Харків та відстані від цих знаків до стаціонарного посту ДАІ (адреса: м. Харків, пр-т. Московський, 308).

На виконання ухвали суду від 14.09.2020 було надано схему ділянки траси М-03 Харків-Київ-Довжанський станом на 06.02.2020, на якій міститься інформація щодо розміщення дорожніх знаків 5.45 «Початок населеного пункту» м. Харків та кінець 5.46 «Кінець населеного пункту» м. Харків та відстані від цих знаків до стаціонарного посту ДАІ.

З даної схеми ділянки траси М-03 Харків-Київ-Довжанський вбачається, що дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» у напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_3 та пост ДАІ знаходяться на ділянці між км 516+800 та км 516+700, тобто на відстані один від одного менше, ніж сто метрів. Дорожній знак 3.29 (обмеження максимальної швидкості 70 км/год) та пост ДАІ знаходяться на ділянці між км 516+900 та км 516+700, фактично на відстані менше, чим 200 метрів до поста ДАІ, де знаходився прилад TruCam.

Як встановлено, порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху України, було встановлено на відстані 346 м від приладу. Зазначену обставину не заперечував відповідач.

Тобто, порушення було зафіксовано на відстані більше 100 метрів до початку дії дорожнього знаку 3.29 і більше 200 метрів від початку дії дорожнього знаку 5.45.

Докази наявності дорожнього знаку 5.45 необхідні для визначення законності накладення адміністративного стягнення ще й тому, що саме цей дорожній знак визначає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Тому суд вважає, що позивачем доведено, що швидкість руху транспортного засобу під його керуванням була зафіксована на відстані більше 200 метрів до початку дії дорожнього знаку 5.45.

Посилання відповідача у відзові на те, що оскільки прилад знаходився в межах населенного пункту, а відтак і автомобіль знаходився в межах населенного пункту, не можуть свідчити про порушення водієм п. 12.4 Правил дорожнього руху України, який пояснив, що ним було дотримано швидкістний режим, і порушення було зафіксовано ще до початку дії дорожнього знаку3.29 (обмеження максимальної швидкості 70 км/год).

Такі свідчення водія підтверджуються належними доказами.

Відповідно до пункту 1.1. Правил дорожього руху України саме ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Суд вважає, що належні докази докази того, що водій рухався по дорозі у межах населеного пункту, що визначають порядок руху в населених пунктах - відсутні.

Крім того, згідно з п. 1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 9 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію", в якості поліцейського превентивного заходу, дозволено застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису в не автоматичному режимі.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14„Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте, в постанові, що оскаржується, в графі «до постанови додаються» у рядку 9 оскаржуваної постанови: не зазначено жодного доказу, на підставі якого інспектором було прийняте рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення.

Крім того, відеозапису процедури розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення 06.02.2020 року відносно ОСОБА_1 до суду відповідачем не надано.

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Жодних доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 порушення п.12.4 ПДР відповідачем не надано та судом не встановлено.

Суд звертає увагу, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а лише тільки вказує на нього. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові КАС ВС від 26.04.2018 року у справі №338/1/17.

Позивач скориставшись правом подання до суду вказаного позову - заперечив вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних відносинах, не надав доказів розгляду справи про адміністративне правопорушення згідно вимог чинного законодавства та правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Оскільки відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості постанови та факту порушення позивачем п. 12.4 ПДРУкраїни, відтак і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.286КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 7, 72, 77, 122, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 122, 222, 245, 247, 251, 258, 268, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, інспектора роти № 6 батальйону № 2 лейтенанта поліції Лебідя Андрія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2072731 від 06.02.2020 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому порядку протягом 10 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП, інспектор взводу № 1, роти №6 батальйону №2 лейтенант поліції Лебідь Андрій Сергійович, місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А.

Повний текст рішення виготовлений 18.12.2020.

Суддя: І.М. Шелест