Справа № 160/10264/20
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
27.08.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1978 по 01.08.1983, періодів його роботи в районах Крайньої Півночі з 31.08.1983 по 10.08.1988 згідно вимог п. 5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV та неврахування архівної довідки про заробітну плату від 27.02.2020 № Д-344;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди його навчання та роботи, а саме:
- з 01.09.1978 по 01.08.1983 навчання в Дніпропетровському інституті інженерів залізничного транспорту ім. М.І. Калініна до страхового стажу;
- з 31.08.1983 по 01.12.1986 на посадах майстра та виконроба «Будівельно-монтажний поїзд № 576 Управління будівництва «Бамстропуть» та з 01.12.1986 по 10.08.1988 на посаді першого секретаря Каларського районного комітету комсомолу (ВЛКСМ) Читинського обкому (в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі) до страхового та пільгового стажу за Списком № 2, з урахуванням пільгового обчислення згідно до вимог п. 3 Постанови Ради Міністрів СРСР "Про порядок застосування Наказу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 № 148 "Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевості, що прирівняна до районів Крайньої Півночі" та п. 5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV;
- з 11.08.1988 по 30.11.1988 на посаді майстра госпрозрахункової будівельно-монтажної дільниці при Дніпропетровському заводі ім. Петровського тресту «Укрчерметспецбуд» та з 01.12.1988 по 03.07.1989 на посаді виконроба в «Кооперативі по виробництву товарів народного споживання «Луч» до пільгового стажу за Списком № 2;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 розрахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за період з вересня 1983 по липень 1988, на підставі довідок про заробітну плату від 11.03.2020 № 08/188, від 27.02.2020 № Д-344;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі заяви про призначення пенсій від 01.06.2020 та наданих документів, а саме з 01.06.2020.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком по досягненню пенсійного віку 60 років. Разом з тим, листом відповідач повідомив, що пенсію ОСОБА_1 не буде призначено у зв`язку із не набуттям заявником необхідного віку для призначення пенсії за віком та відсутністю необхідного стажу. Відтак позивач зазначає, що відповідач, приймаючи рішення про відмову у призначені йому пенсії за віком, діяв не у спосіб передбачений Конституцією та законами України, чим порушив його право на пенсійне забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та витребувано належним чином завірені матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .
15.10.2020 представником відповідача надано до суду письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що за наданими позивачем документами для розрахунку пенсії неможливо зарахувати періоди з 31.08.1983 року по 03.07.1989 року до пільгового стажу позивача по Списку № 2, а тому підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутні.
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком по Списку № 2.
До заяви про призначення пенсії позивачем було надано: заява про зарахування стажу в пільговому порядку від 01.06.2020, паспорт серії НОМЕР_1 від 28.03.2001, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка НОМЕР_2 , архівна довідка від 27.02.2020 № Д-344, архівна довідка від 27.02.2020 № Д-345, архівна довідка від 11.03.2020 № 08/187, трудові угоди від 31.08.1983, 31.08.1986, копія особової картки № 1100 (Форма № Т-2), архівна довідка про заробітну плату від 11.03.2020 № 08/188, архівна довідка про заробітну плату від 27.02.2020 № Д-344, довідка від 19.02.2020 № 29, довідка про заробітну плату від 21.02.2020 № 52 та ін.
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
У відповідності до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно ч. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За приписами ч. 5 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
З аналізу вищенаведеного можливо зробити висновок, що для призначення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" необхідним є: 1) наявність страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах; 2) віднесення професії до списку робіт і професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію зазначених роботах, затверджених постановами Кабінету Міністрів України.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є встановлення факту перебування особи на посаді та виконання нею робіт зі шкідливими і важкими умовами праці, а також документальне підтвердження відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Так, згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Крім того, відповідно до п. 20 Порядку № 637 для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки встановленого зразка підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.
Судом досліджено копію трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 , в якій містяться записи, зокрема, за спірні періоди з 31.08.1983 по 03.07.1989.
З 31.08.1983 по 01.12.1986 на посадах майстра та виконроба в «Будівельно-монтажний поїзд № 576 Управління будівництва «Бамстропуть»; з 01.12.1986 по 10.08.1988 на посаді першого секретаря Каларського районного комітету комсомолу (ВЛКСМ) Читинського обкому; з 11.08.1988 по 30.11.1988 на посаді майстра госпрозрахункової будівельно-монтажної дільниці при Дніпропетровському заводі ім. Петровського тресту «Укрчерметспецбуд»; з 01.12.1988 по 03.07.1989 на посаді виконроба в «Кооперативі по виробництву товарів народного споживання «Луч».
Відповідно до п. 3 Порядку застосування списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.
Судом встановлено, що у період роботи позивача з 31.08.1983 по 01.12.1986 чинними були Списки, визначені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173.
Відповідно до Списку № 2 посади, які займав позивач з 31.08.1983 по 01.12.1986 є пільговими.
Суд вказує, що з листа відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачу, фактично визначено підставою для не зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 31.08.1983 по 01.12.1986 відсутність факту атестації робочих місць.
Відповідно до ч. 1 ст. 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії.
Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 672/914/16-а та від 11.07.2019 у справі № 127/1849/17.
Крім того, суд зазначає, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Тобто, в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 31.03.2020 у справі № 446/656/17.
При цьому, щодо доводів відповідача про відсутність наказу/наказів про проведення атестації робочого місця позивача та її результатів, суд зазначає таке.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Отже, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
З урахуванням викладеного, відповідачем було протиправно відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи позивача з 31.08.1983 по 01.12.1986, що на переконання суду, є безумною підставою для зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу періодів роботи позивача, вказані періоди.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком, суд враховує таке.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволення зазначеної позовної вимоги буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняттям рішення замість нього, що не входить до компетенції суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Таким чином, належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.
Відтак, суд доходить висновку про відсутність підстав у задоволенні таких позовних вимог.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 розрахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за період з вересня 1983 по липень 1988, на підставі довідок про заробітну плату від 11.03.2020 № 08/188, від 27.02.2020 № Д-344, суд приходить до висновку про їх передчасність, оскільки, відповідачем не було розраховано та призначено пенсію позивачу на час розгляду цієї справи. Враховуючи відсутність підстав вважати, що розрахунок пенсії позивача буде проведено без урахуванням заробітної плати за період з вересня 1983 по липень 1988, на підставі довідок про заробітну плату від 11.03.2020 № 08/188, від 27.02.2020 № Д-344, суд вказує, що задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.10.2019 року у справі №160/7699/18.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди його роботи, а саме:
- з 31.08.1983 по 01.12.1986 на посадах майстра та виконроба «Будівельно-монтажний поїзд № 576 Управління будівництва «Бамстропуть» та з 01.12.1986 по 10.08.1988 на посаді першого секретаря Каларського районного комітету комсомолу (ВЛКСМ) Читинського обкому (в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі) до страхового та пільгового стажу за Списком № 2, з урахуванням пільгового обчислення згідно до вимог п. 3 Постанови Ради Міністрів СРСР "Про порядок застосування Наказу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 № 148 "Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевості, що прирівняна до районів Крайньої Півночі" та п. 5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV;
- з 11.08.1988 по 30.11.1988 на посаді майстра госпрозрахункової будівельно-монтажної дільниці при Дніпропетровському заводі ім. Петровського тресту «Укрчерметспецбуд» та з 01.12.1988 по 03.07.1989 на посаді виконроба в «Кооперативі по виробництву товарів народного споживання «Луч» до пільгового стажу за Списком 2.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 01.06.2020 та надані ним документи.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко