Справа № 280/7197/20
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 грудня 2020 року Справа № 280/7197/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області (72319, запорізька область, м. Мелітополь, вул. Шмідта, 11, )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати незаконною бездіяльність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, що виражається у відмові у видачі наказу та Розрахунку щодо зарахування позивачу, судді у відставці Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на встановлення доплати за вислугу років - 02 роки роботи за юридичною спеціальністю;

зобов`язати Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в особі Голови суду видати наказ та Розрахунок щодо зарахування позивачу, судді у відставці Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на встановлення доплати за вислугу років - 02 роки роботи за юридичною спеціальністю.

Ухвалою суду від 15.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 10.11.2020.

Протокольною ухвалою суду від 10.11.2020 відкладено підготовче засідання на 01.12.2020.

Ухвалою суду від 01.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 22.12.2020.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. В обґрунтування позовних вимог зокрема зазначив, що був прийнятий спільний лист Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України від 05.11.2018 яким було роз`яснено щодо порядку зарахування до стажу роботи на посаді судді, який відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402/УІІІ дає право на встановлення доплати за вислугу років. У зв`язку з чим вважає, що відповідач повинен прийняти наказ та розрахунок щодо зарахування позивачу до стажу роботи на посаді судді, що дає право на встановлення доплати за вислугу років - 02 роки роботи за юридичною спеціальністю. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Проти задоволення позовних вимог заперечив з огляду на те, що наказом Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.11.201 позивача було виключено зі штату суду, а накази про зарахування (перерахування) стажу роботи судді має право видавати тільки відносно тієї особи, з якою знаходиться у трудових відносинах. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , з 03 травня 1993 року по 16 листопада 2015 року працювала на посаді судді Мелітопольського міського суду Запорізької області, а в подальшому - на посаді судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Постановою Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року № 788-УІІІ у зв`язку з подачею заяви про відставку повноваження судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області були припинені.

16 листопада 2015 року позивача було виключено зі складу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у зв`язку зі звільненням і виходом у відставку.

Згідно з розрахунком стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період роботи, який дає право на встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці входить:

1) навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (1/2 часу навчання з 01.09.1976 р. по 01.07.1980 р.) - 1 рік 13 місяців;

2) робота у якості судді Мелітопольського міського та міськрайонного суду Запорізької області з 03.05.1993 р. по 16.11.2015 р. - 22 роки 06 місяців 11 днів.

Загальний стаж роботи позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання станом на 16.11.2015 становив 24 роки 05 місяців 13 днів.

Даний розрахунок був виданий Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за підписом Голови суду.

Згідно подання ТУ ДСА України в Запорізькій області про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 03.12.2015 стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 24 роки 05 місяців 13 днів.

На теперішній час позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання згідно вищезазначеного подання ТУ ДСА України в Запорізькій області від 03.12.2015.

05.08.2018 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12.07.2018 р. № 2509- VIII.

Згідно даного Закону статтю 137 Закону України від 02.06.2016 № 1402 «Про судоустрій і статус суддів» доповнено частиною другою наступного змісту:

«До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

На підставі спільного листа Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України від 05.11.2018 було роз`яснено щодо порядку зарахування до стажу роботи на посаді судді, який відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402/УІІІ дає право на встановлення доплати за вислугу років.

У зв`язку з чим позивач зазначила, що з 01.08.1980 по 30.04.1993 працювала в якості адвоката спочатку в Дніпропетровській обласній колегії адвокатів, а потім в Запорізькій обласній колегії адвокатів, 18.01.2019, тому звернулась до ТУ ДСА України в Запорізькій області із заявою про надання довідки про суддівську винагороду працюючого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з метою перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці з урахуванням ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402.

В обґрунтування своєї правової позиції послалася на спільний лист від 05.11.2018 де визначено, що суди видають накази про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді з 05.08.2018.

13.03.2020 позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із заявою про видання наказу, щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та встановлення доплати за вислугу років, 02 роки роботи за юридичною спеціальністю та видання розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Листом Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.04.2020 позивача було відмовлено в задоволенні заяви, у зв`язку з тим, що наказом Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.11.2015 її було виключено зі штату суду. Зокрема зазначив, що такі накази про зарахування (перерахування) стажу роботи суд має право видавати тільки відносно тієї особи, з якою знаходиться у трудових відносинах.

Надаючи оцінку правовідносинам які виникли, суд зазначає наступне.

Позивач на посаду судді був призначений 05.03.1993, відповідно до набрання чинності Законів №2453 та №1402, тому зазначені правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862 (далі - Закон №2862).

Законом України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862 ( в редакції на день призначення) статтею 7 визначено, що право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має

громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу

юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною

спеціальністю не менше двох років.

Згідно частини першої статті 43 Закону № 2862, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Пізніше в цей закон був доповнений абзацом другим частини четвертої статті 43 Закон № 2862 було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Як встановлено судом, позивач працював суддею з 03.05.1993 та стаж роботи на посаді судді 10 років набула ще 03.05.2003, тобто відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» позивачу було зараховано половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів

Схожа правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 686/23450/16-а; від 26.03.2019 у справі № 720/454/17; від 10.04.2019 у справі № 554/3414/17.

Станом на час звільнення позивача у відставку це листопад 2015 року, мав чинність Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 (далі - Закон № 2453).

Відповідно до ч.1 ст.120 Закону № 2453 (в редакції на час звільнення) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до ч.1 та 2 статті 135 цього Закону до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Тобто законодавство, чинне на момент звільнення позивача у відставку, не передбачало зарахування до стажу роботи на посаді судді стаж роботи на інших посадах.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12 липня 2018 року №2509-VІІІ внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», де статтю 137 доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення судді».

Вказана норма набрала чинності лише 05 серпня 2018 року і зворотної сили не має.

Дійсно, листом від 05 листопада 2018 року Вищою радою правосуддя, Верховним судом, Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, Радою суддів України, Державною судовою адміністрацією України, Національною школою суддів України було надано роз`яснення стосовно проведення перерахунку стражу роботи на посаді судді у зв`язку з набранням чинності Законом України від 12 липня 2018 року № 2509-VШ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд».

Згідно з цим роз`ясненням, суди, враховуючи положення ч.2 ст.137 та абз.4 п.34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402, видають накази про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді з 05 серпня 2018 року.

У разі здійснення перерахунку стажу обов`язково необхідно враховувати порядок призначення (обрання) кожного окремого судді на посаду вперше, оскільки при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше застосовувалися різні вимоги до стажу, необхідного для зайняття посади судді, які діяли на момент такого призначення (обрання).

Однак, це роз`яснення надане стосовно застосування вказаних норм законодавства для перерахунку стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років, що прямо зазначено в абзаці першому цього листа.

Так як позивач вже виключена зі штату Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 16.11.2015 відповідно до Наказу №111-к про що зазначав і відповідач у листі від 27.04.2020, таким чином відповідач позбавлений права на прийняття Наказу про зарахування стажу роботи, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років.

З огляду на викладене вище, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими, не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно вимог ст.139 КАС України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області (72319, запорізька область, м. Мелітополь, вул. Шмідта, 11, ) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено повному обсязі 29.12.2020.

Суддя О.В. Конишева