Справа № 420/11919/20
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання поновити нарахування та виплату пенсійного забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

05.11.2020 р. до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо припинення з 01 червня 2020 року нарахування та виплати позивачу пенсійного забезпечення;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити нарахування та виплату позивачу пенсійного забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням виплат у зв`язку з перерахунком пенсії за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р., починаючи з 01 червня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після звільнення зі служби у 2009 році позивач отримує пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З початку проведення антитерористичної операції у червні 2014 року залишив окуповану територію Донецької області та з березня 2016 року проживає у м. Одеса.

З 01.11.2019 року позивач перебуває на службі цивільного захисту на посаді начальника відділу агітаційно-пропагандистської роботи Центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України в Одеській області.

З 01.06.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду в Одеській області виплату пенсії позивачу припинено.

Вважаючи дії ГУ ПФУ в Одеській області протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 09.11.2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст. 262 КАС України.

Ухвалою суду від 09.11.2020 року суд витребував від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

02.12.2020 року за вх. № ЕП/23097/20 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що відповідно до статті 2 Закону № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється.

Частиною третьою статті 2 Закону № 2262 визначено, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється.

Поширення норми, передбаченої частиною третьою статті 2 Закону на інші періоди служби, крім військової служби, законодавством не передбачено. Згідно з інформацією бази даних системи персоніфікованого обліку за Позивача як за особу, яка отримує грошове забезпечення, звітує Головне управління ДСНС України в Одеській області. Виходячи з вищевикладеного, Позивачу припинено виплату пенсії за вислугу років з 01.06.2020 року.

03.12.2020 року за вх. № ЕП/23200/20 та за вх. № 51572/20 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримав позицію викладену в позовній заяві.

08.12.2020 року за вх. № 52185/20 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання ухвали суду від 09.11.2020 року надійшла копія пенсійної справи позивача.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 є пенсіонером МНС України, що підтверджується пенсійним посвідченням серія НОМЕР_1 та ветераном служби цивільного захисту згідно з посвідченням ветерана служби цивільного захисту серія ДО № 0002.

Відповідно до Довідки від 26.01.2017 року № 6739 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою з Донецької області м. Макіївка та на даний час проживає за адресою АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що між Державною службою України з надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС) в особі начальника Управління ДСНС України в Одеській області генерал-майора служби цивільного захисту Федорчак В.В. та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження служби цивільного захисту №1755/19 строком дії на 3 (три) роки, який набрав чинності 01.11.2019 року.

Згідно з пунктом 2 Контракту ДСНС зобов`язується забезпечувати громадянинові ОСОБА_1 фінансове і матеріальне забезпечення відповідно до законодавства.

Відповідно до витягу з наказу (по особовому складу цивільного захисту) від 01.11.2019 року №469 «Про прийняття на службу цивільного захисту та проходження строку служби», колишнього підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 (спеціальне звання присвоєно наказом МНС України від 08.01.2008 року №5 у порядку переатестування), який уклав контракт про проходження служби цивільного захисту до 22.05.2021 року, відповідно до пунктів 33, 46, 49, 62, 93, 95 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, прийнято на службу цивільного захисту, зараховано у кадри Державної служби України з надзвичайних ситуацій у спеціальному званні підполковник служби цивільного захисту та за його згодою призначено начальника відділу агітаційно-пропагандистської роботи центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України в Одеській області.

З 01.06.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду в Одеській області виплату пенсії ОСОБА_1 припинено.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із запитом про надання публічної інформації, в якому просив, зокрема, надати нормативно обґрунтоване пояснення щодо підстав припинення пенсійної виплати з 01.06.2020 року.

ГУ ПФУ в Одеській області листом від 13.10.2020 року №9574-9390/Р-02/8-1500/20, повідомив, що відповідно до статті 2 Закону України від 09.04.1992 № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисну, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. З огляду на викладене, підстави для продовження виплати пенсії за вислугу років за Законом №2262-ХІІ відсутні.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Так, відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Згідно частини другої статті 2 Закону №2262-ХІІ пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Відповідно до частини третьої статті 2 Закону №2262-ХІІ пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-XII (далі - Закон №1932-XII) визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) надано аналогічне визначення особливого періоду - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової).

Згідно статті 1 Закону №3543-XII мобілізація-це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Завданням мобілізації є, зокрема, здійснення комплексу заходів, спрямованих на переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, організацію і штати воєнного часу.

Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014, який набрав чинності з дня його опублікування у газеті «Голос України» від 18 березня 2014 року № 49, а також указами від 06 травня 2014 року №454/2014, від 21 липня 2014 року № 607/2014 та від 14 січня 2015 року №15/2015 в Україні оголошено про часткову мобілізацію.

Рішень про демобілізацію усіх призваних військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав.

Оскільки законодавством України не встановлено порядок припинення особливого періоду, то закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для завершення особливого періоду.

Таким чином, з 18 березня 2014 року в Україні відповідно до абзацу 11 статті 1 Закону №1932-XII та абзацу 4 статті 1 Закону №3543-XII настав особливий період, який діяв і на час виникнення спірних відносин у цій справі.

Аналогічна правова позиція щодо дії особливого періоду викладена у постановах Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі №638/662/17, від 27 березня 2020 року у справі №806/1286/17, від 04 лютого 2019 року у справі №426/11214/17, від 26 вересня 2018 року у справі №813/1919/16.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що з 01.11.2020 року ОСОБА_1 прийнятий на службу цивільного захисту за контрактом під час дії в Україні особливого періоду.

Оскільки позивач прийнятий на службу цивільного захисту за контрактом під час дії особливого періоду, то на нього розповсюджується дія частини третьої статті 2 Закону №2262-ХІІ щодо не припинення виплати пенсії, призначеної згідно названого закону.

За таких обставин, суд погоджується з доводами позивача про протиправність дій відповідача щодо припинення 01.06.2020 року нарахування та виплати йому належного пенсійного забезпечення та, відповідно, про наявність правових підстав для зобов`язання пенсійний орган поновити з 01.06.2020 року нарахування та виплату позивачу належного пенсійного забезпечення.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

До складу сил цивільного захисту функціональних підсистем входять: спеціалізовані професійні аварійно-рятувальні служби; об`єктові аварійно-рятувальні служби; об`єктові формування цивільного захисту; галузеві та об`єктові спеціалізовані служби цивільного захисту; державні пожежно-рятувальні підрозділи (частини), що забезпечують відомчу пожежну охорону; добровільні формування цивільного захисту.

До складу сил цивільного захисту територіальних підсистем входять: підрозділи (частини) Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту; регіональні, комунальні, об`єктові аварійно-рятувальні служби та аварійно-рятувальні служби громадських організацій; об`єктові та територіальні формування цивільного захисту; територіальні та об`єктові спеціалізовані служби цивільного захисту; добровільні формування цивільного захисту.

При цьому, згідно статті 101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період. Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України. На рядовий і начальницький склад служби цивільного захисту поширюється дія Дисциплінарного статуту, затвердженого законом. Час проходження особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту зараховується до їхнього страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593 затверджено "Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу" (далі Положення №593), відповідно до п.2 якого служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Таким чином, з аналізу наведеного можна дійти висновку, що служба в органах та підрозділах цивільного захисту не є військовою службою в розумінні Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Закону, оскільки є різними видами державної служби особливого характеру, які регулюються різними нормативно-правовими актами, мають різні мету, цілі та способи виконання.

Аналогічного висновку дійшла колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду під час розгляду справи 420/5441/20, що висловлена у рішенні від 23.12.2020 р.

Отже, перевіряючи оскаржувані позивачем дії суб`єкта владних повноважень на відповідність їх критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що відповідач діяв не на підставі закону, яким врегульовано спірні відносини, та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення в даних правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ОСОБА_1 в загальній сумі 840,80 грн., сплачені згідно квитанції №0.0..1 від 04.11.2020 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання поновити нарахування та виплату пенсійного забезпечення - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо припинення з 01 червня 2020 року нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсійного забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсійного забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням виплат у зв`язку з перерахунком пенсії за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р., починаючи з 01 червня 2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок гривень) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішення суду набирає законної сили, відповідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.295, ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 - адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , телефон: НОМЕР_3 , НОМЕР_4

Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, , телефон: 728 29 90, електронна пошта:

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.