Справа № 340/1432/20
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 340/1432/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 (головуючий суддя Сагун А.В.)

в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області, просив:

- визнати протиправним і скасувати п. 48 рішення Добровеличківської селищної ради «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» №267 від 18.03.2020;

- зобов`язати Добровеличківську селищну раду Кіровоградської області на найближчому засіданні сесії селищної ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.11.2019;

- прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Добровеличківської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області за рахунок земельної ділянки комунальної власності, кадастровий номер :02:000:9118.

Також, просить зобов`язати Добровеличківську селищну раду Кіровоградської області подати звіт про виконання рішення суду.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем, на виконання рішення суду, повторно розглянуто заяву позивача і прийнято рішення яким без будь-якого обґрунтування незаконно обмежено бажану до відведення площу земельної ділянки, яку позивач має право отримати у власність при додержанні встановленої законом процедури. Вважає, що вказане рішення відповідача є очевидно протиправним оскільки направлено виключно на перешкоджання позивачеві реалізувати своє право на набування у встановленому законом порядку права на землю у межах норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, визначених ст. 121 Земельного кодексу України. Зазначає, що відповідач за результатами розгляду заяви позивача не встановив невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, як це передбачено ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України. Вказує, що позивачка правомірно очікував на задоволення сесією селищної ради його заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою у повному обсязі, оскільки подані матеріали повністю відповідали вимогам етапі 118 ЗК України, а підстави для відмови у наданні такого дозволу, чи для обмеження максимального розміру земельної ділянки з 2.00 га до 0.3 га, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України - відсутні. Таким чином, відповідач, отримавши клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, діяв не на підставі, та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також очевидно умисно проігнорував, як висновки Верховного Суду щодо застосування норм Земельного кодексу України.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачем не надано доказів, що рішення відповідача від 19.04.2019 №97, від 18.03.2020 №277 містять положення про заборону в отримані позивачем в подальшому земельної ділянку в межах норм встановлених п. б, ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про особисте селянське господарство", в разі реалізації свого права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, в порядку встановленому ч.7 ст.5 Закону України "Про особисте селянське господарство". З огляду на викладене, суд першої інстанції вважає, що позивач не позбавлений права на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 Земельного кодексу України, а тому відсутні ознаки дискримінації позивача при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що рішенням суду від 18.03.2020 року у справі №340/318/20 зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву від 11.11.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га. Відповідач, на виконання зазначеного судового рішення, прийняв рішення № 267, згідно пункту 48 якого, сільська рада вирішила надати позивачу дозвіл на розробку проекту на 0,3 га (а не на 2,00га). Вважає вказане рішення відповідача протиправним.

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Кіровоградської окружною адміністративного суду від 18.03.2020 у справі №340/318/20 за позовом ОСОБА_1 до Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за заявою позивача від 11 листопада 2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га на території Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області та зобов`язано відповідача не пізніше 30 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили повторно розглянути заяву позивача від 11 листопада 2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га на території Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області, та прийняти за результатами її розгляду обґрунтоване рішення (а.с. 12-15).

На виконання рішення суду від 18.03.2020 у справі №340/318/20 відповідачем на засіданні 22-ї сесії сьомого скликання від 18 березня 2020 року прийнято рішення №267 «Про надання дозволу та розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність», п.48 якого надано гр. ОСОБА_1 , жительці АДРЕСА_1 , дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної приватизації) площею 0.3000 га.: із них 0,3000 га, для ведення особистого селянського господарства (ко, і КВЦПЗ - 01.03 ) з яких -0,3000 га, - рілля (код КВЗУ 001 01), із земель сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Добровеличківської селищної ради Добровеличківського район). Кіровоградської області (земні комунальної власності), кадастровий номер :02:000:9118 (а.с.16-17).

Згідно протоколу 22-ї сесії сьомого скликання від 18 березня 2020 року вирішено надати позивачу, відповідно до чинного законодавства та Порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності Добровеличківсько селищної ради, дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,3000 га (а.с.17).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України "Про особисте селянське господарство" від 15.05.2003, № 742-IV, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Предметом даного спору є протиправність/правомірність рішення відповідача щодо прийняття пункту 48 рішення № 267 від 18.03.2020 року, згідно якого позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на 0,3 га (а не на 2,00га).

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України (ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами частини 1 статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

При цьому, пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства -не більше 2,0 гектара.

Водночас, згідно пункту 48 рішення відповідача № 267 від 18.03.2020 року позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на 0,3 га.

Слід взяти до уваги, що частиною 1 ст. 5 Закону України "Про особисте селянське господарство" від 15.05.2003, № 742-IV також визначено, що для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

В силу частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже відповідний суб`єкт, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність має право:

- або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою,

- або надати мотивовану відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Водночас, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначені статтею 12 ЗК України.

При цьому, в силу пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Матеріалами справи підтверджується, що за результатами розгляду заяви позивача відповідачем прийнято рішення, а саме, Добровеличківська селищна рада на засіданні двадцять другої сесії сьомого скликання від 18 березня 2020 року прийняла рішення №267 «Про надання дозволу та розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність».

Зокрема, пунктом 48 рішення №267 від 18.03.2019 надано гр. ОСОБА_1 , жительці АДРЕСА_1 , дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної приватизації) площею 0.3000 га.: із них 0,3000 га, для ведення особистого селянського господарства (ко, і КВЦПЗ - 01.03 ) з яких -0,3000 га, - рілля (код КВЗУ 001 01), із земель сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Добровеличківської селищної ради Добровеличківського район). Кіровоградської області (земні комунальної власності), кадастровий номер :02:000:9118 (а.с. 16-17).

Тобто відповідач прийняв один з видів рішення, визначених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, а саме надав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, однак розмір земельної ділянки значно менший, ніж очікувався позивачкою.

При цьому відповідач при прийнятті пункту 48 рішення №267 від 18.03.2019 посилався на Порядок передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності Добровеличківської селищної ради, затвердженого рішенням Добровеличківської селищної ради від 19.04.2019 №97 та зазначав, що позивачу надано дозвіл на розробку землеустрою площею 0,3 га у відповідності до розміру залишку земельної ділянки комунальної власності площею 10,4877 га з кадастровим номером :02:000:9118 та на виконання рішення суду від 18.03.2020 у справі №340/318/20 року.

Водночас позивач вважає Порядок передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності Добровеличківської селищної ради, затвердженого рішенням Добровеличківської селищної ради від 19.04.2019 №97 нікчемним, оскільки він протирічить Конституції України (статті 14), нормам Земельного кодексу України. Зазначає, що Порядок №97 не може змінювати, обмежувати або звужувати права громадян, що визначені Конституцією та законами України. Зокрема, не може змінювати норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам України, які передбачені статтею 122 Земельного кодексу України.

З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

В силу пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рішенням відповідача від 19.04.2019 №97 затверджено Порядок передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності Добровеличківської селищної ради.

Добровеличківська селищна рада на засіданні двадцять другої сесії сьомого скликання 18 березня 2020 року прийняла рішення №277 «Про внесення змін до рішень селищної ради», яким внесено зміни до додатку 10 Порядку передачі ( надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності Добровеличківської селищної ради додатково включивши до переліку земель та їх норм, відповідної категорії для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), для будівництва індивідуальних гаражів, для ведення особистого селянського господарства, для ведення садівництва земельні ділянки (Додаток 1).

Так, згідно Додатку 1 до рішення №277 від 18 березня 2020 року встановлена норма отримання безкоштовно у власність чи оренду земельних ділянок у розмірі 0,300 га за рахунок земельної ділянки комунальної власності, кадастровий номер :02:000:9118 (в межах якої позивач бажає отримати земельну ділянку в розмірі 2 га) (а.с. 49-50).

Відповідно до ч.ч. 1,10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Однак, матеріали справи не містять доказів визнання протиправним або скасування вищевказаних рішень відповідача (зокрема, Порядку №97 від 19.04.2019), а тому посилання позивача на нікчемність цих рішень відповідача є необґрунтованими та передчасними.

Стосовно аргументів позивача про звуження відповідачем права громадян, які визначені Конституцією і законами України, зокрема, шляхом зміни норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам (до 0,3 га), які визначені у ст. 121 Земельного кодексу України, ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» то слід зазначити наступне.

Пунктом б частини 1 ст.121 Земельного кодексу України, та частиною 1 ст. 5 Закону України "Про особисте селянське господарство" визначено максимальний розмір земельних ділянок для безоплатної передачі громадянам у власність.

При цьому надаючи дозвіл на розробку проекту землеустрою в розмірі 03га, відповідач не обмежив право позивача щодо реалізації в повному обсязі права позивача на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства з іншої частини земельної ділянки (з іншим кадастровим номером).

Так, частиною 7 ст.5 Закону України "Про особисте селянське господарство" від 15.05.2003, № 742-IV громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 Земельного кодексу України для ведення особистого селянського господарства.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що пункт 48 рішення Добровеличківської селищної ради «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» №267 від 18.03.2020, Порядок №97 від 19.04.2019, від 18.03.2020 №277 не містять положень про заборону в отримані позивачем в подальшому земельної ділянку в межах норм встановлених п. б, ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про особисте селянське господарство", в разі реалізації свого права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, в порядку встановленому ч.7 ст.5 Закону України "Про особисте селянське господарство".

Таким чином, позивач не позбавлений права на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 Земельного кодексу України, а тому відсутні ознаки дискримінації позивача при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем.

З огляду на викладене колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що пункт 48 рішення Добровеличківської селищної ради Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність №267 від 18.03.2020, відповідає вимогам встановленим ч.2 ст.2 КАС України, є правомірним, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування вказаного пункту рішення задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 11.11.2019 та прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Добровеличківської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області за рахунок земельної ділянки комунальної власності, кадастровий номер :02:000:9118 є похідними вимогами від первинної позовної вимоги, а тому також задоволенню не підлягають.

Висновки викладені в постановах Верховного Суді та рішеннях Європейського Суду, на які посилається представник позивача, не суперечать висновкам суду зробленим за результатами розгляду даної адміністративної справи.

Решта доводів та аргументів позивача, що зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результати апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

В повному обсязі постанова виготовлена 21.12.2020.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова