Справа № 440/2433/20
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Клочко К.І.

21 грудня 2020 р.Справа № 440/2433/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засідання у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання незаконним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

12.05.2020 року позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФО-П ОСОБА_1 ) звернувся з позовом, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати абзац дванадцятий пункту 16 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області «Про внесення та відмову у внесенні змін до рішень органів місцевого самоврядування в місті Кременчуці» від 23.04.2020 року, яким доповнено додаток 2 до рішення «Перелік земельних ділянок для продажу права оренди на них на земельних торгах у місті Кременчуці Полтавської області» включивши пункт щодо продажу права оренди земельної ділянки площею 0,3218 га по АДРЕСА_1 , вказавши обтяження та обмеження на земельну ділянку відповідно до містобудівної документації .

Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що 23.04.2020 року на пленарному засідання Кременчуцької міської ради Полтавської області було прийнято рішення «Про внесення та відмову у внесенні змін до рішень органів місцевого самоврядування в м. Кременчуці», абз. 12 п. 16 якого, депутати схвалили «доповнити додаток 2 до рішення «Перелік земельних ділянок для продажу права оренди на них на земельних торгах у м. Кременчуці Полтавської області», включивши пункт щодо продажу права оренди земельної ділянки площею 0,3218 га по АДРЕСА_1 , вказавши обтяження на земельну ділянку відповідно до містобудівної документації. Позивач звертає увагу суду, що цим же п. 16 рішення міської ради (абзац 10), депутати прийняли рішення виключити в додатку 2 до рішення «Перелік земельних ділянок для продажу права оренди на них на земельних торгах у м. Кременчуці Полтавської області» п. 21 (в редакції рішення Кременчуцької міської ради від 03.09.2019 року п. 23) земельну ділянку площею 0,3218 га для будівництва багатоповерхового жилого будинку по АДРЕСА_1 у зв`язку з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року у справі № 440/3619/19 та абзацом 16, заново включили зазначену земельну ділянку до переліку земельних ділянок для продажу права оренди. Позивач зауважив, що на спірній земельній ділянці площею 0,3218 га по АДРЕСА_1 , знаходяться об`єкти нерухомого майна, власником яких він є, та розташовані на земельній ділянці, наданій йому в оренду на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 30.06.2000 року № 1251. Протиправність оскарженого позивачем рішення обумовлена положеннями ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України (далі ЗК України), згідно якої не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем при прийнятті оскарженого рішення порушено статтю 791 ЗК України, згідно якої до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставляються на земельні торги, може бути включено земельну ділянку лише за умови присвоєння їй кадастрового номеру. Також позивач посилався на порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення.

У відзиві на адміністративний позов відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не є власником нерухомості, що збудована на території спірної земельної ділянки. При включенні в добір для продажу прав оренди на земельну ділянку площею 0,3218 га по АДРЕСА_1 , міською радою було дотримано усіх вимог чинного законодавства, оскільки територіальна громада м. Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області є власником земель комунальної власності, розташованих в межах м. Кременчука Полтавської області. Так, як земельна ділянка площею 3218 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 не підпадає під жодну з ознак перелічених в ч. 2 ст. 134 ЗК України, тому набути право оренди на неї можливо виключно в порядку проведення земельних торгів. Вказував на те, що первинним етапом проведення земельних аукціонів законодавець визначає саме добір земельних ділянок комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах, порядок яких регламентовано ст. 136 ЗК України. За приписами даної норми організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів (ч. 3 ст. 136 ЗК України).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 року у задоволенні адміністративного позову ФО-П ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення вмотивоване тим, що доказів пролонгації договору від 10.07.2000 року № 463 на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) позивачем не надано, як не надано і документів, що підтверджують державну реєстрацію будь-яких речових прав, у тому числі права користування цією земельною ділянкою. Також суд дійшов до висновку, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку, а оскаржуване рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області не створює для позивача правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ФО-П ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, позивач вказує, що на земельній ділянці площею 1590 кв.м. по АДРЕСА_2 , об`єкти нерухомості збудовані у законний спосіб, дозвільні документи є чинними та не скасованими, а відсутність запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який на момент введення в експлуатацію вищезазначених об`єктів нерухомості не функціонував, не може бути свідченням відсутності права власності на існуючий об`єкт нерухомого майна, за умов наявності дозвільних документів на будівництво. Судом не надано жодної оцінки доводам, що оскаржуване рішення прийнято в порушення ч. 1 ст. 136 ЗК України та було винесено на голосування депутатів ради з порушенням норм Регламенту Кременчуцької міської ради Полтавської області.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції, - без змін.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 24.04.2000 року ПП ОСОБА_1 дозволено проектування тимчасової відкритої автостоянки по АДРЕСА_2 .

05.05.2000 року Управлінням містобудування та архітектури Кременчуцької міської ради Полтавської області видано архітектурно - планувальне завдання № 70 від 05.05.2000 року на проектування тимчасової відкритої автостоянки на 50 машиномісць по АДРЕСА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 30.06.2000 року № 1251 «Про відведення земельної ділянки приватному підприємцю ОСОБА_1 в тимчасове довгострокове користування, строком на 5 років (на умовах оренди) земельної ділянки для будівництва, експлуатації і обслуговування тимчасової відкритої автостоянки по АДРЕСА_2 » затверджено проект відведення земельної ділянки ПП ОСОБА_1 (тимчасова відкрита автостоянка по АДРЕСА_2 ) та надано ПП ОСОБА_1 в тимчасове довгострокове користування, строком на 5 років (на умовах оренди) земельну ділянку, загальною площею 1590 кв.м., для будівництва, експлуатації і обслуговування тимчасової відкритої автостоянки по АДРЕСА_2 з орендною платою у розмірі 3% від грошової оцінки щорічно.

10.07.2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 30.06.2000 року № 1251 між ПП ОСОБА_1 та Кременчуцькою міською радою укладено Договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) № 463.

Даний договір зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 23.05.2001 року за № 463.

Пунктом 4 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 13.10.2017 року «Про надання дозволу та відмову в наданні дозволу на розроблення технічних документів із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) юридичним та фізичним особам в м. Кременчуці» відмовлено ФО-П ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі, площею 1590 кв.м. для експлуатації та обслуговування тимчасової відкритої автостоянки по АДРЕСА_2 .

Не погодившись з таким рішенням, позивачем до Автозаводського районного суду м. Кременчука було подано адміністративний позов до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення міськради від 13.10.2017 року «Про надання дозволу та відмову в наданні дозволу на розроблення технічних документів із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) юридичним та фізичним особам в м. Кременчуці».

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.02.2018 року по справі № 524/8552/17 до набрання чинності рішення по справі № 524/8552/17 заборонено Кременчуцькій міській раді Полтавської області вчиняти будь-яких заходів щодо відчуження (продаж, передача в оренду) земельної ділянки площею 1590 кв.м., переданої ОСОБА_1 в оренду згідно Договору № 463 від 10.07.2000 року для будівництва, експлуатації та обслуговування тимчасової відкритої автостоянки по АДРЕСА_2 .

Водночас, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.03.2020 року у справі № 524/8552/17 позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення. Скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.02.2018 року по справі № 524/8552/17 до набрання чинності рішення по справі № 524/8552/17, а саме: знято заборону Кременчуцькій міській раді Полтавської області вчиняти будь-яких заходів щодо відчуження (продаж, передача в оренду) земельної ділянки площею 1590 кв.м..

Пунктом 27 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 03.09.2019 року «Про внесення та відмову у внесенні змін до рішень органів місцевого самоврядування в м. Кременчуці» доповнено додаток 2 до рішення «Перелік земельних ділянок для продажу права оренди на них на земельних торгах у місті Кременчуці Полтавської області» п. 23, яким доповнено перелік земельних ділянок для продажу права оренди на них на земельних торгах у АДРЕСА_2 ..

Вважаючи, що п. 23 таблиці «Про затвердження переліку земельних ділянок для продажу або продажу права оренди на них на земельних торгах у місті Кременчуці Полтавської області», що є додатком до п. 27 спірного рішення є протиправним та підлягає скасуванню, позивач звернувся в суд.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року у справі № 440/3616/19 позовні вимоги ФО-П ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення задоволені. Визнано протиправним та скасовано п. 27 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 03.09.2019 року «Про внесення та відмову у внесенні змін до рішень органів місцевого самоврядування в м. Кременчуці» в частині доповнення додатку 2 до рішення «Перелік земельних ділянок для продажу права оренди на них на земельних торгах у місті Кременчуці Полтавської області» пункту 23.

На виконання зазначеного рішення Полтавського окружного адміністративного суду рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області XLIII сесії міської ради VІІ скликання від 23.04.2020 року доповнено додаток 2 до рішення «Перелік земельних ділянок для продажу права оренди на них на земельних торгах у місті Кременчуці Полтавської області» включивши пункт щодо продажу права оренди земельної ділянки площею 0,3218 га по АДРЕСА_2 , вказавши обтяження та обмеження на земельну ділянку відповідно до містобудівної документації (абз. 12 п. 16 рішення).

Позивач не погодився із рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області у вищезазначеній частині абз. 12 п. 16 рішення та оскаржив його до суду.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами частин 1, 2 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97-ВР) визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради відповідно до закону вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Частиною 1 ст. 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

До виняткових повноважень місцевих рад відноситься вирішення у відповідності до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Частиною 4 ст. 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 134 ЗК України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб; використання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів; використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями; будівництва об`єктів, що в повному обсязі здійснюється за кошти державного та місцевих бюджетів; надання земельних ділянок підприємствам, установам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам) під творчі майстерні; надання земельних ділянок в оренду для реконструкції кварталів застарілої забудови, для будівництва соціального та доступного житла, якщо конкурс на його будівництво вже проведено; розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України; надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб; надання земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб приватного партнера в рамках державно-приватного партнерства відповідно до закону; надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала; будівництва, обслуговування та ремонту об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу); будівництва об`єктів забезпечення життєдіяльності населених пунктів (сміттєпереробних об`єктів, очисних споруд, котелень, кладовищ, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд); передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва; надання земельних ділянок суб`єктам господарювання, що реалізують відповідно до Закону України "Про особливості провадження інвестиційної діяльності на території Автономної Республіки Крим" зареєстровані в установленому порядку інвестиційні проекти. Надання такої земельної ділянки у власність здійснюється згідно із законодавством після завершення строку реалізації інвестиційного проекту за умови виконання суб`єктом господарювання договору про умови реалізації цього інвестиційного проекту на території Автономної Республіки Крим; поновлення договорів оренди землі, укладення договорів оренди землі на новий строк з використанням переважного права орендаря; передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності; надання в оренду земельних ділянок індустріальних парків керуючим компаніям цих індустріальних парків; надання земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; надання в оренду земельних ділянок під польовими дорогами, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення (крім доріг, що обмежують масив), відповідно до статті 37-1 цього Кодексу; надання в оренду земельних ділянок під полезахисними лісовими смугами, що обслуговують масив земель сільськогосподарського призначення.

Статтею 136 ЗК України визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах.

Організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Тобто, законодавцем обумовлено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що на спірній земельній ділянці по АДРЕСА_2 , знаходяться об`єкти нерухомості, а саме: будівля охорони, прибудова, туалет та асфальтована площадка, які належить йому та розташована на земельній ділянці, наданій йому в оренду на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 1251 від 30.06.2000 року.

Колегія суддів зазначає, що одним із правових питань у справі є наявність у позивача матеріально-правової заінтересованості, яка є передумовою для захисту їх порушених прав.

Загальні підходи до цього питання були сформульовані у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 522/3665/17, у якій зазначено, що заінтересованість повинна мати об`єктивну основу, позивач повинен довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу з боку суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, колегія суддів не погоджується з доводами позивача, що оскаржуваним рішенням ради пропонується фактично продати з аукціону право оренди на земельну ділянку, на якій розташовані автостоянка та об`єкти нерухомості, належать позивачу на праві власності.

Матеріалами справи не встановлено, а позивачем не надано доказів пролонгації договору від 10.07.2000 року № 463 на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та документів, що підтверджують державну реєстрацію будь-яких речових прав, у тому числі, права користування цією земельною ділянкою.

Колегія суддів критично ставиться до доводів позивача, стосовно відсутності проекту рішення Кременчуцької міської ради та його не погодження службами останнього, оскільки при зверненні до суду з позовною заявою разом з додатками, надав до суду проект рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області XLIII сесії міської ради VII скликання (а.с. 29-35).

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Так, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 03.04.2020 року по справі № 826/4114/18.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а оскаржуване рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області, на підставі доводів та доказів наданих позивачем, не створює для останнього правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суд набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц
Постанова у повному обсязі виготовлена і підписана 28 грудня 2020 року.