Справа № 400/4712/19
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 р. № 400/4712/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянув за правилами спрощеного провадження в письмовому порядку адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна,6, м.Миколаїв,54001

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.08.2019 р., рішень від 23.08.2019 р. № , № , № та вимог від 23.08.2019 р. № Ф-81, № Ф-82,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (надалі-позивач або ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області (надалі-відповідач або ГУ ДПС у Миколаївській області), в якій просить скасувати податкові повідомлення-рішення №5, №5, №5,№5, №, №5, №5, №, №5 від 23.08.2019 року, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №, №, №003091305від 23.08.2019 року та вимог про сплату боргу (недоїмки) №Ф-81, №Ф-82 від 23.08.2019 року.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що висновки акту документальної планової виїзної перевірки від 26.06.2019 року №943/14-29-13-05/ НОМЕР_1 , на підставі яких прийнято оскаржені рішення, є такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного податкового законодавства.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що не погоджується з викладеними у позовній заяві доводами та вважає позов необґрунтованим, а факти викладені в акті документальної планової виїзної перевірки від 26.06.2019 року №943/14-29-13-05/ НОМЕР_1 ґрунтуються на наявних порушеннях позивачем норм діючого законодавства.

Позивач 04.02.2020 року надав письмову відповідь на відзив, в якій зазначив, що відзив на позовну заяву не містить жодних заперечення щодо наведених позивачем обставин, а лише дублює вислови акту перевірки.

Ухвалою від 27.12.2010 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 27.01.2020 року на 12:30 год.

Представник позивача 31.03.2020 року надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмово провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України суд, перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч.5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, матеріали, що мітяться в справі у їх сукупності, суд установив таке.

З 05.06.2019 року по 19.06.2019 року Головним управлінням ДФС у Миколаївській області було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, правильності нарахування обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року.

За результатами перевірки складений акт документальної планової виїзної перевірки від 26.06.2019 року №943/14-29-13-05/ НОМЕР_1 , з висновками якого не погоджується ФОП ОСОБА_1 .

Вказаним актом планової перевірки встановлено порушення позивачем:

1. пп. «г» п. 198.5 ст. 198, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 24274,00 грн.,

2. п.201.1. ст.201 Податкового кодексу України, в результаті встановлених порушень по заниженню податкових зобов`язань з ПДВ виникли зобов`язання щодо складання податкових накладних на загальну суму 22051,00 грн.,

3. п. 176.1 ст. 176, п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, а саме платник податків ОСОБА_1 графу 5 «реквізити документа, що підтверджує понесені витрати» не заповнює,

4. п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження платником податків ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 41866,95 грн.(а саме, 8809,99 грн. за 2016 рік, 18926,84 грн. за 2017 рік, 14130,12 грн. за 2018 рік),

5. п. 51.1. ст.. 51, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасне подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2018 року,

6. п. 167.1, ст. 167, пп. 168.1.1, п. 168.1 ст. 168, п. 169.1 ст. 169, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, що призвело до не нарахування платником податків ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 5052, 54 грн.,

7. п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за період з 0.01.2016 року по 31.12.2018 року встановлено заниження єдиного внеску на загальну суму 51170,63 грн. ( а саме, 10767,78 грн. за 2016 рік, 23132,76 грн. за 2017 рік, 17270,09 грн. за 2018 рік),

8. абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування » сплатив несвоєчасно або з затримкою, а саме: сума податку по граничному строку сплати 09.02.1016 року в розмірі 6233,97 грн. фактично сплачена 19.02.1016 року; сума податку по граничному строку сплати 09.02.1017 року в розмірі 5602,20 грн. фактично сплачена 10.02.1017 року; сума податку по граничному строку сплати 19.04.2018 року в розмірі 2457,18 грн. фактично сплачена 28.09.2018 року; сума податку по граничному строку сплати 19.07.2018 року в розмірі 2457,18 грн. фактично сплачена 28.09.2018 року,

9. п. 1 ч. 2 ст. 6 та пп. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме заниження суми єдиного внеску нарахованого на заробітну плату за травень 2017 року в сумі 35,42 грн.,

10. п. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження єдиного внеску на суму 19520,23 грн.,

11. п. 287. 5 ст. 287 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасна сплата земельного податку з фізичних осіб

12. п. 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а саме заниження суми військового збору за 2016-2018 роки в загальній сумі 3488,92 грн. ( а саме: 734,17 грн. за 2016 рік, 1577,24 грн. за 2017 рік, 1177,51 грн за 2018 рік),

13. пп. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16 та п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України, а саме встановлено відсутність первинних документів, які підтверджують понесені витрати за 2016 рік,

14. п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, а саме не повідомлення платником податків ОСОБА_1 контролюючий орган про всі об`єкти оподаткування,

15. п. 2.6 гл. 2 Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, а саме не оприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень ( у день одержання готівкових коштів) в книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних чеків на загальну суму 168801, 36 грн., п. 9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме незабезпечення щоденного друкування на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних звітних чеків за умови здійснення розрахункових операцій.

Не погодившись із висновками акту перевірки позивач подав заперечення на акт № 1759 від 09.08.2019 року.

У відповіді на заперечення №4498/10/14-29-13-05-08 від 20.08.2019 ГУ ДФС у Миколаївській області зазначило, що висновки акту перевірки є такими, що відповідають фактичним обставинам, складеними у відповідності до норм податкового законодавства та є правомірними.

На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №5 від 23.08.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 29968,50 коп. - у тому числі: основного платежу 19979,00 грн., штрафні санкції - 9989,50 грн.

- №5 від 23.08.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 62800, 43 грн.,- у тому числі: основного платежу 41866,95 грн., штрафні санкції 20933, 48 грн.

- №5 від 23.08.2019 року, яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на суму 510,00 грн.

- №5 від 23.08.2019 року, яким застосовано штрафні санкції за порушення термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 9100,00 грн.

- №5 від 23.08.2019 року, яким встановлено штрафні санкції за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку фізичних осіб в сумі 113.30 грн.

- №5 від 23.08.2019 року, яким встановлено штрафні санкції за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку фізичних осіб в сумі 148.93 грн.

- №5 від 23.08.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 5233,38 грн. - у тому числі: основного платежу 3488,92 грн., штрафні санкції 1744, 46 грн.

- №5 від 23.08.2019 року, яким встановлено штрафні санкції за відсутність первинних документів, які підтверджують понесені витрати за період 2016-2018 роки в сумі 510,00 грн.

- №5 від 23.08.2019 року, яким встановлено штрафні санкції за не подання форми N20-ОПП в сумі 170,00 грн.

- № від 23.08.2019 року, яким застосовані штрафні санкції та пеня за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 3733,30 грн. . - у тому числі: штрафу 3099,72 грн., пені 633,58 грн.

- № від 23.08.2019 року, яким застосовано штрафні санкції за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 17,71 грн.

- № від 23.08.2019 року, яким встановлено штрафні санкції за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 9583,89 грн.

- Вимога про сплату боргу (недоїмки) за заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені Ф-81 від 2.08.2019 року в сумі 35,42 грн.

- Вимога про сплату боргу (недоїмки) за заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені Ф-82 від 2.08.2019 року в сумі 51170,63 грн.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, рішеннями та вимогами, прийнятими відповідачем, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із цим позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Підстави проведення документальної планової виїзної перевірки позивачем не оскаржуються.

Наказом Міністерства фінансів України № 727 від 20.08.2015р. «Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами» (в редакції на дату складання акту перевірки), визначені основні вимоги до форми та змісту акта (довідки) документальної перевірки, інформативних додатків до акта (довідки), порядку його (її) підписання, реєстрації та зберігання (далі - Порядок №727).

Згідно з п. 3 розділу 2 Порядку № 727, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п. 4 розділу 2 Порядку № 727).

У відповідності до п. 5 розділу 2 Порядку № 727, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків, або їх законними представниками ( у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні складається довідка.

Відповідно до п.п.14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до ст.21 Податкового кодексу України визначені обов`язки контролюючих органів, серед яких обов`язок дотримуватись Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати поршень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Статтею 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до матеріалів справи відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №5 від 23.08.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 62800,43 грн.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, встановлено статтею 177 ПК України.

Так, згідно з п.177.1. ст.177 ПК України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1. статті 167 цього Кодексу.

В силу п.177.2. ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, визначено п.177.4. ст.177 ПК України.

Відповідно до пп.177.4.1. п.177.4. ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

З 01.01.2015 р. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. № 71-VIII пункт 177.4. статті 177 Податкового кодексу України був викладений у новій редакції, у зв`язку з чим у перевіряємому періоді (а саме 01.01.2015 р. 01.01.2017 р.) у позивача був відсутній обов`язок формувати витрати у момент отримання доходу, якого вони стосуються, а не в момент їх оплати.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачем дотримано вимоги при яких витрати суб`єкта господарювання включаються до витрат безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, а саме документально підтверджено здійснені витрати та доведено, що придбані товари використовуються в межах здійснення господарської діяльності.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04 від 10 лютого 2010 року): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) від 09 грудня 1994 року, серія A,303-A, п. 29).

Враховучи зазначене підстав для збільшення позивачу зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску та військового збору ґрунтуються на одних і тих же висновках про заниження позивачем у 2016-2018 роках чистого оподатковуваного доходу як бази оподаткування вказаними податками і зборами в контексті формування витрат.

Відповідно до матеріалів справи відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №5 від 23.08.2019 року, яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на суму 510,00 грн.

В частині застосування відповідачем фінансової санкції в сумі 510 грн. за порушення п.51.1. ст.51, п.176.2. ст.176 ПК України, а саме несвоєчасне подання ФОП ОСОБА_1 податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2018 року.

Абзацом першим підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України встановлено - Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

За таких підстав податкове повідомлення рішення №5 від 23.08.2019 року, яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на суму 510,00 грн. є правомірним.

Відповідно до матеріалів справи відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №5 від 23.08.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 29968,50 коп. Щодо заявленої позивачем вимоги з приводу скасування даного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає таке.

Згідно акту документальної планової виїзної перевірки від 26.06.2019 року №943/14-29-13-05/ НОМЕР_1 відповідач зазначає, що позивач в порушення вимог пп. «г» п. 198.5 ст. 198, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не нарахував податкове зобов`язання та не склав податкову накладну за операціями з оплати наданих послуг, які не пов`язані з здійсненням діяльності позивача, а саме «витрати на оплату електроенергії за нерухоме майно магазин «Ветеран», за адресою АДРЕСА_2 та «витрати на оплату електроенергії за нерухоме майно магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою АДРЕСА_3 , та витрати понесені на охорону вищевказаних магазинів.

Відповідно до пояснень позивача всі витрати пов`язані з його господарською підприємницькою діяльністю, він ніяких послуг нікому не надавав, договори не укладав, підстави для нарахування податкових зобов`язань були відсутні, усі документи, що стосуються понесених витрат були надані перевіряючим в ході проведення перевірки та жодних зауважень до документів не було, будь-які пояснення щодо вказаних фактів у позивача не вимагались.

Також позивачем зазначено, що вказану господарську одиницю він використовував в господарській діяльності, як склад для зберігання товару та холодильників які вийшли з ладу та за цією ж адресою їх ремонтував.

Відповідач зробив висновки про наявність порушення з боку Позивача лише на припущеннях, без документального підтвердження За таких обставин Відповідачем не доведено належними доказами протилежна Позивачеві правомірність застосування санкцій до Позивача, тому податкове повідомлення-рішення №5 від 23.08.2019 року підлягає скасуванню.

Відповідно до матеріалів справи відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №5 від 23.08.2019 року, яким застосовано штрафні санкції за порушення термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 9100,00 грн.

Так застосування штрафних санкцій за не реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних є протиправними оскільки факт «витрат на оплату електроенергії за нерухоме майно магазин «Ветеран», за адресою АДРЕСА_2 та «витрат на оплату електроенергії за нерухоме майно магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою АДРЕСА_3 , та витрати понесені на охорону вищевказаних магазинів підтверджено поясненнями, а Відповідач зробив висновки про наявність порушення з боку Позивача лише на припущеннях, без документального підтвердження.

В ході судового розгляду справи не надав належних та допустимих доказів, що підтверджують правомірність нарахування штрафної санкції на суму 9100,00 грн., тому суд дійшов висновку, що Відповідачем не доведено законність податкового повідомлення-рішення №5 від 23.08.2019 року, яке, за таких обставин-підлягає скасуванню.

Відповідно до матеріалів справи відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №5 від 23.08.2019 року, яким встановлено штрафні санкції за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку фізичних осіб в сумі 113.30 грн. та №5 від 23.08.2019 року, яким встановлено штрафні санкції за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку фізичних осіб в сумі 148.93 грн.

Відповідно до матеріалів справи позивач є платником плати за землю з фізичних осіб по об`єкту м. Нова Одеса, вул. Шевченко, 19 (житловий будинок)

За визначенням, наведеним у пп. 14.1.147. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно п. 287.1. ст..287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Положеннями п. 287.3, 287.4 ст. 287 та п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до матеріалів справи відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №5 від 23.08.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 5233,38 грн.

Відповідно до п.п.1.2 п.16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу (для резидентів - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України.

Враховучи зазначене підстав для збільшення позивачу зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску та військового збору ґрунтуються на одних і тих же висновках про заниження позивачем у 2016-2018 роках чистого оподатковуваного доходу як бази оподаткування вказаними податками і зборами в контексті формування витрат.

Відповідно до матеріалів справи відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №5 від 23.08.2019 року, яким встановлено штрафні санкції за відсутність первинних документів, які підтверджують понесені витрати за період 2016-2018 роки в сумі 510,00 грн.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За приписами п. 44.2, 44.3 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у п. 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до пояснень позивача всі витрати пов`язані з його підприємницькою діяльністю, усі документи, що стосуються понесених витрат були надані перевіряючим в ході проведення перевірки та жодних зауважень до документів не було, будь-які пояснення щодо вказаних фактів у позивача не вимагались.

Відповідно до матеріалів справи відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №5 від 23.08.2019 року, яким встановлено штрафні санкції за не подання форми N20-ОПП на об`єкти за адресою Миколаївська область, Новоодеський район, м. Нова Одеса, вул.. Петровського, 84 та Миколаївська область, Новоодеський район, м. Нова Одеса, вул.. Кухарєва, 19, кв.15 в сумі 170,00 грн.

Порядок обліку платників податків та зборів затверджений наказом Мінфіну від 09.12.2011 р. № 1588 (далі Порядок № 1588).

Відповідно до п. 8.2 розділу VIII Порядку № 1588 об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Про їх наявність платник податків зобов`язаний повідомляти контролюючі органи за основним місцем обліку у встановленому цим розділом порядку (п. 8.1 розд. VIII Порядку № 1588).

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 117.1 ст.117 ПК України неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 170 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 510 гривень.

Як вбачається з пояснень позивача, за вказаними адресами в перевіряє мий період (2016-2018 рр.) позивач не здійснював підприємницьку діяльність, і почав здійснювати лише з березня 2019 року. А отже, у позивача були відсутні підстави для подання форми N20-ОПП на об`єкти за адресою Миколаївська область, Новоодеський район, м. Нова Одеса, вул.. Петровського, 84 та Миколаївська область, Новоодеський район, м. Нова Одеса, вул.. Кухарєва, 19, кв.15.

Відповідно до матеріалів справи відповідач прийняв рішення № від 23.08.2019 року, яким застосовані штрафні санкції та пеня за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 3733,30 грн. . - у тому числі: штрафу 3099,72 грн., пені 633,58 грн. та рішення № від 23.08.2019 року, яким встановлено штрафні санкції за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 17,71 грн., та рішення № від 23.08.2019 року, яким встановлено штрафні санкції за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 9583,89 грн., а також вимогу про сплату боргу (недоїмки) за заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені Ф-81 від 2.08.2019 року в сумі 35,42 грн. та вимога про сплату боргу (недоїмки) за заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені Ф-82 від 23.08.2019 року в сумі 51170,63 грн.

Встановлено, що позивач. частину єдиного внеску в порушення абз.третього частини.8, статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. № 2464-VI сплатив несвоєчасно із затримкою, а саме:

- сума податку по граничному строку сплати 09.02.2016р. в розмірі 6233,97грн. сплачена несвоєчасно, (станом на 09.02.2016р. на особовому рахунку платника існувала переплата в розмірі 625,98грн.) фактично сплачено 19.02.2016р., платіжне доручення № 58 вiд 19.02.2016 на суму 5607,99грн.

- сума податку по граничному строку сплати 09.02.2017р. в розмірі 5602,20 грн. сплачена несвоєчасно, (станом на 09.02.2017р. на особовому рахунку платника існувала переплата в розмірі 625,98 грн.) фактично сплачено 10.02.2017р., платіжне доручення № 35 вiд 10.02.2017 на суму 4976,22 грн.;

- сума податку по граничному строку сплати 19.04.2018р. в розмірі 2457,18грн. сплачена несвоєчасно, фактично сплачено 28.09.2018р., платіжне доручення № 424 вiд 28.09.2018 на суму 2457,18грн;

- сума податку по граничному строку сплати 19.07.2018р. в розмірі 2457,18грн. сплачена несвоєчасно, фактично сплачено 28.09.2018р., платіжне доручення № 424 вiд 28.09.2018 на суму 2457,18грн.

А тому рішення № від 23.08.2019 року, яким застосовані штрафні санкції та пеня за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є правомірним.

Рішення № від 23.08.2019 року, яким встановлено штрафні санкції за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 17,71 грн. є правомірним оскільки встановлено порушення пункту 1 частини 2 статті 6 та підпункт 1 частини 1 статті 7 Закону України від 08 липня 2010 року №2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, а саме: встановлено не вірне відображення (заниження) суми єдиного внеску нарахованого на заробітну плату в зв`язку з помилковим відображенням суми заробітної плати в таблиці 1 додатку 4 звіту по рядку 2 «Сума нарахованої заробітної плати, винагород за виконану роботу (надані послуги) за цивільно-правовими договорами, оплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами та додаткової бази нарахування, на яку нараховується єдиний внесок», а саме за травень 2017р. відображена сума 35,42 грн., має бути відображена 70,84грн. Встановлено заниження (не нарахування) єдиного внеску на суму нарахованої заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок, що не відображені в звіті, а саме в звіті за травень 2017р. єдиний внесок на заробітну плату працівника ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 не нарахований в сумі 35,42 грн.

Згідно із п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.6 Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до абз.1 п.2 ч.1 ст.7 Закону єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

В ході перевірки контролюючим органом було зроблено висновок про порушення позивачем вимог п.177.2., 177.4. ст.177 ПК України, що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу за 2016-2018 роки.

Але, враховуючи доводи позивача, вбачається відсутність в його діях порушення порядку ведення обліку доходів і витрат, що призвело до визначення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2016-2018 роки, тому відсутнє порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеного Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Так рішення № від 23.08.2019 року, яким встановлено штрафні санкції за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 9583,89 грн., а також вимога про сплату боргу (недоїмки) за заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені Ф-82 від 23.08.2019 року в сумі 51170,63 грн. є протиправними.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст. 90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд врахував, що позов задоволено частково, тому стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача підлягає сума судового збору сплачена Позивачем 23.12.2019 року о 12.12. на суму 1218,79 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 КОД НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна,6, м.Миколаїв,54001 ЄДРЮОФОП 43144729) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 23.08.2019 року №5, №5, №5, №5, №5, №5, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 23.08.2019 року № та вимог про сплату боргу (недоїмки) від 23.08.2019 року №Ф-82.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна,6, м.Миколаїв,54001 ЄДРЮОФОП 43144729) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 КОД НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1218,79 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Мельник