Справа № 806/4915/15
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/4915/15 Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Любов Анатоліївна

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

28 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Смілянця Е. С. Сапальової Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Державної судової адміністрації України та Житомирського апеляційного суду на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року (повний текст рішення складено 28 травня 2020 року у м.Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного суду, Державної казначейської служби України, Державної судової адміністрації України про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії -,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до апеляційного суду Житомирської області (уданий час Житомирського апеляційного суду), Державної судової адміністрації України та Державного Казначейства України (у даний час Державна казначейська Служба України) про визнання протиправною відмову у нарахуванні та виплаті вихідної допомоги судді у зв"язку з відставкою в сумі 241164 грн. та зобов"язання вчинити певні дії, в якій просив:

- скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 18.05.2017 (справа №806/4915/15) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до апеляційного суду Житомирської області (уданий час Житомирського апеляційного суду), Державної судової адміністрації України та Державного Казначейства України (у даний час Державна казначейська Служба України) про визнання протиправною відмову у нарахуванні та виплаті вихідної допомоги судді у зв"язку з відставкою в сумі 241164 грн. та зобов"язання вчинити певні дії;

- ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до апеляційного суду Житомирської області (уданий час Житомирського апеляційного суду), Державної судової адміністрації України та Державного Казначейства України (у даний час Державна казначейська Служба України) про визнання протиправною відмову у нарахуванні та виплаті вихідної допомоги судді у зв"язку з відставкою в сумі 241164 грн. та зобов"язання вчинити певні дії, задовольнити;

- визнати протиправною відмову Державної судової адміністрації України та Апеляційного суду Житомирської області щодо не нарахування і невиплати йому вихідної допомоги як судді Апеляційного суду Житомирської області у відставці;

- зобов"язати Державну судову адміністрацію України нарахувати належну йому суму вихідної допомоги судді Апеляційного суду Житомирської області у відставці в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою відповідно до доданих документів, з врахуванням стажу роботи суддею та провести на його користь виплату вищевказаної недотриманої суми вихідної допомоги;

- зобов"язати Державну казначейську службу України провести видатки з Державного бюджету України для проведення вказаних виплат.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 р. заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 18.05.2017 р. у справі №806/4915/15 задоволено.

Скасувано постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 18.05.2017 (справа №806/4915/15) та прийнято нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України та Державної казначейської Служби України про визнання протиправною відмови, зобов"язанні вчинити дії, задоволено частково.

Зобов"язано Житомирський апеляційний суд нарахувати належну йому суму вихідної допомоги судді Апеляційного суду Житомирської області у відставці в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Житомирським апеляційним судом та Державною судовою адміністрацією України подано апеляційні скарги, в яких вони просять скасувати рішення суду першої інстанції. Прийняти нове рішення, яким, заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 18.05.2017 р. у справі № 806/4915/15 - без змін.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції прийнято рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права. Наведене полягає в тому, що судом першої інстанції не вірно надана оцінка тій обставині, що на день виходу Позивача у відставку (16.07.2015 року) виплату вихідної допомоги у зв"язку з відставкою судді законодавством не було передбачено, тому така допомога Позивачу не виплачувалася. Визнання рішенням Конституційного Суду України від 15.04.20290 року №2-р(П)2020 неконституційним положення підпункту 1 пункту 28 розділу П Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 року №1166-УП не відновлюють право позивача на отримання відповідної допомоги.

Позивачем подано відзиви на апеляційні скарги в яких він вказує, що відповідачами не спростовано факту протиправності відмови у нарахуванні та виплаті вихідної допомоги. Крім того, так як оскарженим рішенням не було покладено будь-яких обов"язків на ДСА то відповідно до ч.3 ст.305 КАС України апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої сторони підлягає закриттю.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.311, ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ст.308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційних скарг та відзивів на останні.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції про задоволення заяви у перегляді судового рішення за виключними обставинами - скасуванню, виходячи із наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 26.03.1998 працював на посаді судді Апеляційного суду Житомирської області.

У грудні 2014 позивач звернувся до Міністерства юстиції України із заявою про відставку у зв"язку із досягненням 65 річного віку (а.с.16).

Постановою Верховної Ради України від 16.07.2015 №636-VIII ОСОБА_1 звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.25-28).

Наказом голови Апеляційного суду Житомирської області від 04.08.2015 №203-к, на підставі Постанови ВР України від 16.07.2015 №636-VIII позивач звільнений із займаної посади у зв"язку з поданням заяви про відставку та відрахований зі штату Апеляційного суду Житомирської області з 04.08.2015 (а.с.29).

ОСОБА_1 14.08.2015 звернувся до голови Апеляційного суду Житомирської області відповідача із заявою про нарахування та виплату вихідної допомоги згідно ч.1 ст.136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI (далі-Закон №2453) у розмірі 10 місячних заробітних плат за погодженням з Державною судовою адміністрацією України.

Листом від 15.09.2015 №14574/04, заступник голови ДСА України повідомив, ч.1 ст.136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.010 №2453 було визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Проте ст.136 була виключена відповідно до положень Закону України від 27.03.2014 №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні". Враховуючи той факт, що суддя ОСОБА_1 не вийшов у відставку до втрати чинності ст.136 Закону України від 07.07.2010 №2453, підстав для виплати вихідної допомоги відсутні (а.с.11).

Вважаючи, відмову неправомірною та такою що порушує його право на отримання належних йому грошових коштів, позивач звернувся до суду за їх захистом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд виходив з того, що на час звільнення позивача з посади судді у відставку, ст.136 Закону «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла на момент спірних правовідносин, була виключена відповідно до положень Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», тому правові підстави для нарахування та виплати позивачу вихідної допомоги відсутні.

У зв`язку із прийняттям Конституційним Судом України рішення №2-р(ІІ)/2020 від 15.04.2020 року у справі №3-311/2018(4182/18, 4632/19, 5755/19) щодо неконституційності положення пп.1 п.28 розд.ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII, яким було виключено ст.136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо виплати судді при виході у відставку вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, позивач звернувся до суду із заявою про перегляд постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 18.05.2017р. за виключними обставинами.

Задовольняючи частково заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що Рішенням Конституційного Суду України від 15.04.2020 №2-р(ІІ)/2020 було відновлено ст.136 Закону №2453, якою передбачалась виплата вихідної допомоги у відповідному розмірі. Позивач вийшов у відставку під час дії Закону №2453, а тому після ухвалення відповідного рішення Конституційним Судом України, Позивач набув право на отримання вихідної допомоги відповідно до ст.136 Закону №2453.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками, виходячи із наступного.

Згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане, згідно з п.1 ч.5 ст.361 КАС України є підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами.

Відповідно до ч.1 ст.91 Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 24 грудня 1997 року №8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996 року, січня 1997 року (справа щодо призначення заступників голів місцевих державних адміністрацій) зазначив, що частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Отже, за змістом ст.152 Конституції України рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.

За наслідками розгляду заяви по суті суд зазначає, що спірні правовідносини у даній справі виникли 16.07.2015 р. (дата прийняття Верховною Радою України постанови №636-VIII про звільнення позивача з посади).

На час виникнення спірних правовідносин діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 01.04.2014 року, в якому відповідно до Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року виключено статтю 136, яка передбачала виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Відповідно до резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №2-р(ІІ)/2020 від 15.04.2020 року у справі №3-311/2018(4182/18, 4632/19, 5755/19) положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII, яким було виключено статтю 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо виплати судді при виході у відставку вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 15.04.2020 року.

Згідно з положеннями ст.152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, положення пп.1 п.28 розд. ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII залишаються чинними станом на дату звільнення позивача з посади судді як і станом на дату прийняття Житомирським окружним адміністративним судом рішення від 18.05.2017 р. у справі № 806/4915/15.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що Рішення Конституційного Суду України від 15.04.2020 №2-р(ІІ)/2020 не впливає на спірні правовідносини, оскільки останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.01.2019 р. у справі № 820/2462/17, від 23.01.2019 р. у справі № 820/2462/17, від 25.07.2019р. у справі № 804/3790/17, від 23.12.2019 р. у справі № 814/1274/17, від 30.04.2020 р. у справі № 826/15692/16.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості поданої заяви, з огляду на що в її задоволенні належить відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

При цьому, пунктом 1 частиною 4 статті 368 КАС України визначено, що за результатами перегляду рішення, ухвали за виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що мають значення для правильного вирішення справи, апеляційні скарги необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з вищевикладених мотивів.

Керуючись ч.4 ст.229 ст.ст.308,310,315,317,321,322,325,328,368,369 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги Державної судової адміністрації України та Житомирського апеляційного суду задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирського апеляційного суду, Державної казначейської служби України, Державної судової адміністрації України про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами - відмовити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 18.05.2017 року у справі №806/4915/15 залишити в силі.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 грудня 2020 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Смілянець Е. С. Сапальова Т.В.