Справа № 1.380.2019.001309
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року справа №1.380.2019.001309

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., секретар судового засідання Іванес Х.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до міського голови міста Миколаєва Щебеля Андрія Івановича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Миколаївська міська рада Львівської області, Миколаївське комунальне підприємство Житлово комунальне управління, Товариство з обмеженою відповідальністю Інвестиційна фірма Екотех про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до міського голови міста Миколаєва Щебеля Андрія Івановича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Миколаївська міська рада Львівської області, Миколаївське комунальне підприємство Житлово комунальне управління, Товариство з обмеженою відповідальністю Інвестиційна фірма Екотех в якому просив:

визнати неправомірними дії відповідача щодо підписання договору на вивезення сміття з ТОВ Інвестиційна компанія Екотех;

визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів для збереження навколишнього середовища та безпеки жителів міста Миколаєва;

визнати неправомірними дії щодо невключення до порядку денного сесії Миколаївської міської ради 31.01.2019 проекту рішення Про дострокове припинення повноважень міського голови;

зобов`язати відповідача включити до порядку денного проект рішення Про дострокове припинення повноважень міського голови після набрання рішенням суду законної сили.

Позивач зазначив, що він є депутатом Миколаївської міської ради та представником інтересів територіальної громади м. Миколаїв, до нього неодноразово звертались мешканці м. Миколаїв щодо сміттєзвалища, облаштованого на території міста Миколаїв. Скарги людей мають місце через погіршення умов їх проживання внаслідок бездіяльності, допущеної відповідачем. Разом з тим, намагаючись вжити заходів внаслідок таких протиправних дій, у тому числі, у спосіб намагань включити у порядок денний проект рішення про дострокове припинення повноважень відповідача, внаслідок протиправних дій міського голови таке до порядку денного Миколаївської міської ради включене не було. З огляду на наведене позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву за вх. № 16196 від 13.05.2019. Зокрема зазначив, що він, як міський голова м. Миколаєва та представник інтересів Миколаївської міської ради протягом всього часу перебування на вказаній посаді не підписував жодного договору на вивезення сміття з ТОВ Інвестиційна компанія Екотех. Щодо невключення зазначеного позивачем проекту рішення до порядку денного, зазначає, що депутатською комісією з питань регламенту, депутатської етики та законності винесено рекомендацію про відсутність підстав для включення даного питання до розгляду в порядок денний сесії ради.

Третьою особою подано письмові пояснення за вх. № 22701 від 01.07.2019, в яких зазначено, що заявлені позовні вимоги стосовно начебто допущених міським головою неправомірних дій та бездіяльності не підтверджені жодними належними, допустимими та достовірними доказами, не обґрунтовані посиланням на порушення конкретних прав позивача у спірних правовідносинах.

Вказує на те, що ОСОБА_1 звернувся до суду як депутат Миколаївської міської ради та представник інтересів територіальної громади міста Миколаєва, обґрунтовуючи своє право на таке звернення нормами статей 2, 11, 19 Закону України Про статус депутатів місцевих рад. Вважає, що позивач як депутат не має повноважень звертатися до суду з позовною заявою в інтересах громади. Просить в задоволенні позову відмовити.

Сторони в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, від відповідача та третьої особи 2 надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Частиною 1 ст. 205 КАС України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини справи та фактичні правовідносини сторін.

Рішенням Миколаївської міської ради від 30.03.207 № 39 погоджено в.о. директора МКП Житлово-комунальне управління Міськів І.У. провести перемовини з ТОВ Інвестиційна компанія Екотех щодо визначення договірних умов по реалізації інвестиційних зобов`язань з метою впорядкування стану полігону твердих побутових відходів. За підсумками проведених перемовин та за умови погодження створеною згідно цього рішення комісією договірних умов дозволити в рамках чинного законодавства укладення МКП Житлово-комунальне управління договору із ТОВ Інвестиційна компанія Екотех. З метою супроводу та контролю за визначенням договірних умов між МКП Житлово-комунальне управління і ТОВ Інвестиційна компанія Екотех створено відповідну комісію.

В подальшому, за твердженням позивача, між ТОВ Інвестиційна компанія Екотех та Миколаївською міською радою укладено договір щодо вивезення сміття.

ДУ Львівським обласним лабораторним центром МОЗ України (Миколаївським міськміжрайонним відділом) здійснювався аналіз епідемічної ситуації та було визначено фактори ймовірного ризику на здоров`я людей та на засіданні колегії Миколаївської районної державної адміністрації міському голові міста Миколаєва було рекомендовано обстежити прибудинкові території на предмет дотримання санітарних норм відстань від ймовірних джерел забруднення.

У зв`язку з відсутністю належного реагування відповідача на вказані обставини, 02.01.2019 до Миколаївської міської ради Львівської області подано проект рішення Про дострокове припинення повноважень міського голови відповідно до Регламенту Миколаївської міської ради 7 скликання.

Разом із проектом рішення подано колективне звернення депутатів Миколаївської міської ради Леськіва В., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із зазначенням обґрунтування необхідності дострокового припинення повноважень міського голови міста Миколаєва з покликанням на неправомірні дії мера та порушення норм закону, допущені ним при виконанні своїх повноважень (а.с. 123-127).

Проект рішення Про дострокове припинення повноважень міського голови проходив візування юриста та постійної комісії з питань регламенту, депутатської етики та законності і у зв`язку з негативним висновком комісії вказаний проект рішення не був включений в порядок денний 49-ої чергової сесії Миколаївської міської ради.

Вважаючи зазначені такі дії відповідача протиправними, депутат Миколаївської міської ради ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Згідно з частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частинами першою, третьою, статті 5 КАС України врегульовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Положеннями частини другої статті 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21 травня 1997 року №280/97-ВР передбачено, що обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Згідно з частиною третьою статті 24 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції

Пунктом 30 частини першої статті 43 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання щодо прийняття рішень про звернення до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад у сфері їх спільних інтересів, а також повноваження районних, обласних рад та їх органів.

За приписами частин першої-третьої статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29, і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України Про доступ до публічної інформації. На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України Про статус депутатів місцевих рад від 11 липня 2002 року №93-IV депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 3 вказаного Закону визначено, що депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування.

Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.

За статтею 4 Закону України Про статус депутатів місцевих рад депутат місцевої ради набуває свої повноваження в результаті обрання його до ради відповідно до закону України Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів.

Приписами частини першої статті 11 Закону України Про статус депутатів місцевих рад передбачено, що у виборчому окрузі депутат місцевої ради має право: 1) офіційно представляти виборців свого виборчого округу та інтереси територіальної громади в місцевих органах виконавчої влади, відповідних органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах і організаціях незалежно від форми власності з питань, що належать до відання органів місцевого самоврядування відповідного рівня; 2) брати участь з правом дорадчого голосу у засіданнях інших місцевих рад та їх органів, загальних зборах громадян за місцем проживання, засіданнях органів самоорганізації населення, що проводяться в межах території його виборчого округу; 3) порушувати перед органами і організаціями, передбаченими пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадовими особами, а також керівниками правоохоронних та контролюючих органів питання, що зачіпають інтереси виборців, та вимагати їх вирішення; 4) доступу до засобів масової інформації комунальної форми власності з метою оприлюднення результатів власної депутатської діяльності та інформування про роботу ради в порядку, встановленому відповідною радою; 5) вносити на розгляд органів і організацій, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадових осіб пропозиції з питань, пов`язаних з його депутатськими повноваженнями у виборчому окрузі відповідно до закону, брати участь у їх розгляді.

Положеннями частин першої - третьої статті 15 Закону України Про статус депутатів місцевих рад визначено, що депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності.

У разі виявлення порушення законності депутат місцевої ради має право на депутатське звернення до керівників відповідних правоохоронних чи контролюючих органів.

Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, об`єднання громадян, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані негайно вжити заходів до усунення порушення, а в разі необхідності - до притягнення винних до відповідальності з наступним інформуванням про це депутата місцевої ради.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказав, що відповідачем не включено до порядку денного сесії Миколаївської міської ради 31 січня 2019 року проекту рішення Про дострокове припинення повноважень міського голови.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 січня 2019 засідання сесії міської ради не проводилось, оскільки чергова сесія відбулася 30 січня 2019.

Відповідно до ст. 35 Формування проекту порядку денного сесії ради регламенту Миколаївської міської ради Миколаївського району Львівської області 7-го скликання, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 25.12.2015 №21 проект порядку денної сесії ради, не пізніше як за 14 днів до дати початку сесії ради, формує міський голова після погодження з колегією на основі : 1) затвердженого радою перспективного плану роботи ради; 2) пропозиції секретаря ради; 3) пропозиції депутатів ради; 4) пропозицій постійних комісій ради; 5) пропозицій, поданих громадою в порядку місцевої ініціативи; 6) пропозицій не менш як шостої частини депутатів від загального складу ради; 7) пропозицій виконавчого комітету.

Пропозиція щодо кожного питання, яке пропонується включити до проекту порядку денного сесії, подається з проектом рішення, яке пропонується прийняти за цією пропозицією, підготовленим згідно з вимогами регламенту (ч.4 ст. 35 Регламенту Миколаївської міської ради).

Згідно ст. 39 зазначеного регламенту міської ради включенню питання до проекту порядку денного та його винесенню на розгляд пленарного засідання ради для прийняття не процедурного рішення передує попередній розгляд цього проекту у постійних комісіях ради, до сфери повноважень яких належать ці питання та за наявності обов`язкового висновку постійної комісії ради з питань депутатської етики, законності та регламенту.

Відповідно до ст. 41 регламенту секретар ради розглядає поданий проект, реєструє його у книзі реєстрації проектів рішень ради та визначає перелік комісій ради та відповідних структурних підрозділів виконавчого органу, які мають попередньо розглянути чи завізувати проект. Секретар передає підготовлений проект рішення ради на розгляд колегії чи для включення до проекту порядку денного у випадку, коли проект пройде передбачені цим регламентом попередні розгляди та візування, і на якому будуть погоджувальні підписи (візи) : автора проекту; юридичного відділу (юриста міської ради); голів відповідних постійних комісій; секретаря ради; керівників (ка) виконавчого органу, до компетенції яких (ого) належить дане питання, чи визначених секретарем ради інших осіб, до компетенції яких належить дане питання.

Як встановлено з матеріалів справи, поданий позивачем та іншими депутатами проект рішення Про дострокове припинення повноважень міського голови було зареєстровано секретарем міської ради в книзі реєстрації проектів рішень ради та скеровано на розгляд постійної депутатської комісії з питань регламенту, депутатської етики та законності (протокол №51 від 18.01.2018), якою винесено рекомендацію про відсутність підстав для включення даного питання для розгляду в порядок денний сесії ради, та як порушення чинного законодавства, на які посилаються депутати у своєму колективному зверненні є суб`єктивними і необґрунтованими судженнями. Також негативний правовий висновок щодо зазначеного проекту рішення надано юристом Миколаївської міської ради.

Відповідно вищезазначений проект не було включено до порядку денного засідання 49-ї чергової сесії 7-го скликання Миколаївської міської ради, призначеного на 30.01.2019.

Однак, на засіданні сесії Миколаївської міської ради, що відбулося 30.01.2019, перед затвердженням порядку денного засідання сесії, позивачем було внесено пропозицію про включення до порядку денного проекту рішення Про дострокове припинення повноважень міського голови м. Миколаєва ОСОБА_7 . Дана пропозиція була постановлена міським головою на голосування, однак не отримала підтримки депутатів. Порядок денний засідання затвердженого в цілому, без включення зазначеного проекту рішення.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем не вчинялось жодних протиправних дій щодо порушення прав позивача.

Надаючи правову оцінку доводам позивача щодо наявності у нього як депутата Миколаївської міської ради вимагати усунення порушень законності, допущених відповідачем, шляхом індивідуального звернення з адміністративним позовом, суд зазначає таке.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 у справі №18-рп/2004 термін порушене право, який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес. При цьому з приводу останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що поняття охоронюваний законом інтерес означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який: має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання, але виходить за межі суб`єктивного права; пов`язаний із конкретним матеріальним або нематеріальним благом; є визначеним (благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним); у позовній заяві або скарзі особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; є персоналізованим, тобто належить конкретній особі - позивачу або скаржнику; порушений суб`єктом владних повноважень.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було конкретним, персоналізованим і обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З аналізу наведених вимог законодавства слідує, що ради, а не окремі депутати, згідно зі статтею 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні є тими представницькими органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та законами України, а отже й наділені в силу передбачених законодавством випадках правом на звернення до суду з метою захисту порушених прав територіальної громади.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі №803/413/18, що враховується судом, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Слід зазначити, що положеннями статей 2, 15 Закону України Про статус депутатів місцевих рад регламентовано право депутата місцевої ради порушувати питання про перевірку діяльності виконавчих органів ради, місцевих державних адміністрацій, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, брати участь у здійсненні контролю за виконанням рішень ради.

Право депутата на звернення до відповідних органів державної влади у випадку виявлення порушень законодавства України також може бути реалізовано відповідно до вимог Закону України Про статус депутатів місцевих рад

Натомість право захищати інтереси територіальної громади в суді може бути реалізоване шляхом представництва. Із Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та Закону України Про статус депутатів місцевих рад не випливає те, що депутат місцевої ради уповноважений представляти у судах інтереси такої ради, або інтереси утворених нею комісій, або інтереси виборців інакше, ніж поза відносинами представництва.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що депутат ради законодавчо не наділений правом здійснювати представництво інтересів територіальної громади в судах.

Крім того, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються індивідуально-виражені права позивача.

Водночас право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України . Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі №687/1539/16-а, від 4 лютого 2020 року у справі №320/7969/17 та від 24 квітня 2020 року у справі №766/7173/17.

Однак позивач у позові не навів жодних доводів на обґрунтування того, які саме його права (індивідуально-виражені) були порушені відповідачем. Водночас самого лише посилання на приписи статей Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та Закону України Про статус депутатів місцевих рад, які регламентують права депутата місцевої ради, не можна вважати достатнім обґрунтуванням порушеного права, за захистом якого особа може звернутися до суду.

Також судом встановлено, що між міським головою Миколаївської міської ради Львівської області Щебелем А.І. не укладався договір на вивезення сміття з ТОВ Інвестиційна компанія Екотех. В матеріалах справи наявний договір про спільну діяльність між Миколаївським комунальним підприємством Житлово комунальне управління та Товариством з обмеженою відповідальністю Інвестиційна фірма Екотех від 10.04.2017 щодо впорядкування сміттєзвалища та обслуговування сміттєзвалища.

Відтак в матеріалах справи відсутні докази підписання договору на вивезення сміття з ТОВ Інвестиційна компанія Екотех та міським головою Миколаївської міської ради Львівської області ОСОБА_7 .

Щодо невжиття відповідачем заходів для збереження навколишнього середовища та безпеки жителів м. Миколая, то такі твердження позивача є необґрунтованими, оскільки не зазначив, в чому саме полягає бездіяльність міського голови, які заходи зобов`язаний був вжити міський голова у даній сфері та якими нормативно-правовими актами, передбачені такі зобов`язання міського голови.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевірив дії та рішення відповідача чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що відповідні положення відповідачем дотримані, відтак позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 5, 14, 77, 90, 194, 205, 241-246, 250, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив :

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29 грудня 2020 року.

Суддя Гулкевич І.З.