Справа № 200/6686/20-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 р. Справа№200/6686/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа Головне управління ДПС у Донецькій області, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є працюючою пенсіонеркою та перебуває на обліку у відповідача. 06.06.2020 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою щодо перерахунку пенсії по збільшенню страхового стажу та заробітку згідно зі статтею 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-ІV).

Проте відповідач рішенням №2251 від 09 червня 2020 року відмовив у перерахунку пенсії посилаючись на автоматичну індексацію, яку проведено з 01.04.2020 року, з додаванням певних періодів, але не всього стажу, згідно до записів у трудовій книжці та даних, мотивуючи такі дії відсутністю сплати щомісячних платежів з єдиного соціального внеску.

Позивач вважає, що не може нести відповідальність за несплату роботодавцем внесків з єдиного соціального страхування та через це бути позбавленою конституційного права на пенсійне забезпечення, в зв`язку з чим просить:

визнати дії Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області неправомірними в частині не зарахування 8 років і 4 місяців моєї роботи до страхового стажу, а саме:

у комунальному підприємстві «Селидівська міська тепломережа», на посаді начальника дільниці ДКВР м. Гірник, 3 роки і 5 місяців: з березня 2004 року, по вересень 2004 року включно, та з листопада 2004 року по 20.08.2007 року;

у житлово-експлуатаційній конторі «Гірник», на посаді начальника дільниці ДКВР, 2 роки і 6 місяців: з 21.08.2007 року по 26.02.2010 року;

у відокремленому підрозділі «Шахта «Курахівська», Державного підприємства «Селидіввугілля», 2 роки і 5 місяців: з січня 2018 року по травень 2020 року, включно;

скасувати рішення від 19 червня 2020 року № 2251 щодо відмови в перерахунку пенсії згідно зі статтею 42 Закону № 1058-ІV;

зобов`язати повторно розглянути заяву № 2251 від 06.06.2020 року щодо перерахунку пенсії з зарахуванням вищезазначених періодів роботи.

Ухвалою від 22 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ухвали суду від 02 жовтня 2020 року залучено в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головне управління ДПС у Донецькій області, витребувано від відповідача та третьої особи засвідчені копії документів на підтвердження вжиття заходів щодо стягнення заборгованості зі страхових внесків та про результати вказаних заходів, розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 17 грудня 2020 року.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, де підтвердив, що позивач перебуває на обліку як одержувач пенсії за віком з 2011 року.

Відповідно до матеріалів пенсійної справи та індивідуальних відомостей персоніфікованого обліку про застраховану особу від 09.06.2020 року встановлено, що з 01.04.2020 року автоматично, без додаткового звернення, проведено перерахунок пенсії позивачу по стажу з додаванням стажу 1 рік 02 місяців за період з 01.11.2016 року по 31.12.2017 року. Не зараховано до страхового стажу періоди:

з 01.03.2020 року по 30.05.2020 року, так як згідно індивідуальних відомостей підприємством не проводилось нарахування заробітної плати;

з 01.01.2018 року по 29.02.2020 року через відсутність сплати щомісячних платежів по єдиному соціальному внеску до ПФУ підприємством ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля»;

з 21.08.2007 року по 26.02.2010 року на підприємстві Житлово-експлуатаційна контора «Гірник» через відсутність сплати щомісячних платежів по страховим внескам;

з березня 2004 року по вересень 2004 року, з листопада 2004 року по 20.08.2007 року у комунальному підприємстві «Селидівська міська тепломережа», через відсутність сплати щомісячних платежів по страховим внескам.

За таких обставин ОСОБА_1 відмовлено в додатковому перерахунку пенсії. Відповідач вважає, що діяв у межах повноважень та у спосіб, передбаченим законодавством, зокрема положеннями статей 20, 24, 42, 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а позовні вимоги позивача не обґрунтованими, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

До судового засідання учасники справи не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, просили розглянути справу за їх відсутності.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Приписами частини 5 статті 250 КАС України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З`ясовуючи обставини справи, судом встановлено таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-11, 12).

Відповідно до записів з трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 01.02.1974 року, позивач працювала:

з 01.04.2001 року по 20.08.2007 року на комунальному підприємстві «Селидівська міська тепломережа»,

з 21.08.2007 року по 26.02.2010 року на комунальному підприємстві «Житлово-експлуатаційна контора «Гірник»,

з 27.12.2010 року по теперішній час на дільниці тепловодопостачання у відокремленому підрозділі «Шахта «Курахівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» (а.с.13-19).

Згідно з відомостями пенсійного посвідчення позивач є пенсіонером та отримувачем пенсій них виплат з 17.03.2011 року (а.с.8).

Рішенням № 2251 від 09 червня 2020 року Селидівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області на заяву від 06.06.2020 року повідомило позивача про проведення автоматичного перерахунку пенсії з 01.04.2020 року з додаванням 1 року 02 місяців стажу за період з 01.11.2016 року по 31.12.2017 року, але не всього стажу згідно до записів у трудовій книжці. А саме, період роботи з 01.01.2018 року по 29.02.2020 року не зараховано до страхового стажу в зв`язку відсутністю сплати підприємством щомісячних платежів по єдиному соціальному внеску (а.с.24).

Згідно з даними індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5 ОСОБА_1 підприємствами КП «Селидівська міська тепломережа», КП Житлово-експлуатаційна контора «Гірник», ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» сплачено заробітну плату, але не перераховано страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.20-22).

з березня 2004 року по вересень 2004 року,

з листопада 2004 року по серпень 2007 року,

з вересня 2007 року по березень 2010 року,

з січня 2018 року по січень 2020 року,

з лютого 2020 року не проводилось нарахування заробітної плати.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 вказаного Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно зі статтею 20 Закону № 1058-IV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм суд дійшов висновку, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

За відомостями, наданими третьої особою, податковим органом були вжиті заходи щодо стягнення страхових внесків з підприємств, у яких працювала позивач, в тому числі в процедурах банкрутства. Вказані заходи до фактичної сплати внесків не призвели.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період з березня 2004 року по вересень 2004 року, з листопада 2004 року по серпень 2007 року, з вересня 2007 року по березень 2010 року,з січня 2018 року по лютий 2020 року, не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування вказаного періоду до страхового стажу та відповідного перерахунку пенсії.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначені пенсії позивача періоду його роботи.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 482/434/17 та, відповідно до частини 5 статті 242 КАС України підлягає застосуванню при розгляді цієї справі.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Селидівському об`єднаному управлінні пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV з 17.03.2011 року.

Відповідач не заперечує, що ОСОБА_1 працювала з березня 2004 року по вересень 2004 року, з листопада 2004 року по 20.08.2007 року на комунальному підприємстві «Селидівська міська тепломережа», з 21.08.2007 року по 26.02.2010 року на комунальному підприємстві «Житлово-експлуатаційна контора «Гірник», з 01.01.2018 року у відокремленому підрозділі «Шахта «Курахівська» Державного підприємства «Селидіввугілля». Проте, даний період не зараховано до страхового стажу в зв`язку відсутністю сплати підприємствами щомісячних платежів по єдиному соціальному внеску.

Водночас суд зазначає, що в період з 01.02.2020 року по теперішній час згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5 підприємством не проводилось нарахування заробітної плати ОСОБА_1 , а отже позивач в цей період не працювала. Тому в частині зарахування до страхового стажу періоду, коли позивачу не нараховувалася заробітна плата, а саме з лютого по травень 2020 року задоволенню не підлягає.

Також суд враховує, що вчинення оскаржених дій супроводжувалось прийняттям з боку Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в межах наявної в нього компетенції відповідного рішення № 2251 від 09 червня 2020 року, яке безпосередньо стосується прав та інтересів позивача, на захист яких заявлений позов у цій адміністративній справі.

За приписами частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Оскільки судом не встановлено певних дій відповідача, які б мали самостійні правові наслідки щодо порушення прав, свобод чи інтересів позивача, належним способом захисту порушеного права є скасування протиправного рішення відповідача.

Суд зауважує, що відповідач прийняв рішення на підставі заяви позивача від 06.06.2020 року щодо перерахунку пенсії по збільшенню страхового стажу та заробітку згідно зі статтею 42 Закону № 1058-ІV із частковим зарахуванням періоду трудової діяльності з 01.11.2016 року.

Відповідно до статті 42 Закону № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Позивачем заявлені позовні вимоги щодо зарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності з 2004 року по 2010 рік. З цього випливає, що позивачу призначено пенсію з 17.03.2011 року без зарахування до страхового стажу спірних періодів трудової діяльності. Що також підтверджується особовим розрахунком пенсійних виплат (а.с.23).

Вирішуючи справу в частині зарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності з 2004 року по 2010 рік суд враховує висновки Верховного суду від 18 лютого 2020 року у справі № 1840/3344/18, прийнятих з урахуванням позиції Конституційного Суду України, яка висловлена у рішенні від 4 червня 2019 року №2-р/2019, положень Європейської соціальної хартії (переглянута) від 3 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року №137-V та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція), яка набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Відповідно до якого, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Особливою формою здійснення права на пенсію є пенсійні правовідносини, які водночас виступають як один із видів суспільних відносин. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об`єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов`язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.

Людина вступає в пенсійні правовідносини для реалізації свого права на отримання пенсійного забезпечення і такі відносини, за загальним правилом, мають безстроковий характер.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права (права на призначення пенсії за віком), легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів тощо.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, суд не може підміняти орган Пенсійного фонду, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, втручатися в дискреційні повноваження цього органу та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача.

На підставі наведеного суд з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача у цій справі вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів її трудової діяльності з березня 2004 року по вересень 2004 року, з листопада 2004 року по 20.08.2007 року та з 21.08.2007 року по 26.02.2010, скасування рішення від 19 червня 2020 року № 2251 щодо відмови в перерахунку пенсії та зобов`язання повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії з дати звернення 06.06.2020 року з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн., вказана сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, буд. 6, ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в частині не зарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового стажу періодів її трудової діяльності.

Скасувати рішення Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 19 червня 2020 року № 2251 щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) згідно зі статтею 42 Закону України № 1058-ІV.

Зобов`язати Селидівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) № 2251 від 06.06.2020 року про перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи:

у комунальному підприємстві «Селидівська міська тепломережа», на посаді начальника дільниці ДКВР м. Гірник, з березня 2004 року по вересень 2004 року включно та з листопада 2004 року по 20.08.2007 року,

у житлово-експлуатаційній конторі «Гірник», на посаді начальника дільниці ДКВР, з 21.08.2007 року по 26.02.2010 року,

у відокремленому підрозділі «Шахта «Курахівська», Державного підприємства «Селидіввугілля», 2 роки і 5 місяців: з січня 2018 року по травень 2020 року, включно;

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, буд. 6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписане 29 грудня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.А. Чекменьов