Справа № 640/2134/20
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

14 грудня 2020 року справа №640/2134/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Проценко Р.А. та представників:

позивача: Городецької А.Д.;

відповідача 1: не з`явились;

відповідача 2: не з`явились;

відповідача 3: Лазоришин Я.Т.

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Сіейчес Україна» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Сіейчес Україна»)
до1. Офісу великих платників податків ДФС (далі по тексту - відповідач 1, ОВПП ДФС); 2. Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі по тексту - відповідач 2, ГУ ДКСУ); 3. Офісу великих платників податків ДПС (далі по тексту - відповідач 3, ОВПП ДПС)
про1) визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 щодо не забезпечення перерахування на розрахунковий рахунок позивача суми пені 10 984 111,64 грн. за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість; 2) стягнення з Державного бюджету України через відповідача 2 на користь позивача суми пені у розмірі 10 984 111,64 грн. за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість у загальному розмірі 60 181 595 грн., право на яке виникло у зв`язку з набранням законної сили постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2017 року у справі №2а-2908/11/2670, шляхом перерахування на поточний рахунок в установі банку за наступними реквізитами: назва банку АТ «Укрсиббанк», МФО 351005, номер рахунку в форматі IBAN НОМЕР_1 , одержувач ТОВ «Сіейчес Україна» ()
На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 14 грудня 2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення).

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернуся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність бездіяльності ОВПП ДФС щодо не забезпечення перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Сіейчес Україна» суми пені 10 984 111,64 грн. за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість, тому що сума бюджетного відшкодування за спірний період у розмірі 60 181 595,00 грн. є узгодженою з 04 квітня 2017 року, проте, не виплачена у строки, встановлені Податковим кодексом України, з урахуванням чого у позивача виникло право на нарахування пені з 13 квітня 2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04лютого 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/2134/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2020 року закрите підготовче провадження та призначено справу №640/2134/20 до судового розгляду по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року відмовлено ОВПП ДПС у задоволенні клопотання про заміну сторони у справі та залучено до участі у справі ОВПП ДПС в якості співвідповідача; зобов`язано ОВПП ДПС надати до суду докази наявності бюджетної заборгованості з податку на додану вартість перед ТОВ «Сіейчес Україна».

Відповідач 3 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки залишок невідшкодованих сум податку на додану вартість на суму 60 181 595,00 грн., узгоджених судовим рішенням, за відповідачем 3 не обліковується; після поновлення сум податку на додану вартість, що належали до відшкодування позивачу після набрання законної сили судовим рішенням відшкодуванню на розрахунковий рахунок ТОВ «Сіейчес Україна» підлягає 42,9 млн. грн.; жодним нормативно-правовим актом не передбачено механізм відшкодування сум податку на додану вартість, включених до тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та структуру.

У відповіді на відзив відповідача 3 позивач вказав, що належною до відшкодування сумою податку на додану вартість є 60 181 595,00 грн., які у зв`язку з тим, що утворились ще у 2009 - 2010 роках, повинні були потрапити до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, формування, ведення та офіційне публікування якого, відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України здійснюється у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Позивач зазначає, що оскільки судове рішення набрало законної сили 04 квітня 2017 року, зазначена сума податку на додану вартість повинна бути відображена до відшкодування 05 квітня 2017 року та, відповідно, граничний термін, протягом якого позивач повинен був отримати вказану суму бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок, до 12 квітня 2017 року. Проте, зазначена сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість була повернена позивачу частинами - частково на розрахунковий рахунок позивача у банківській установі, частково шляхом погашення поточних податкових зобов`язань з податку на додану вартість після квітня 2017 року по 2019 рік.

Відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про порядок відшкодування податку на додану вартість та вказав, що ГУ ДКСУ не може в межах наданих повноважень спростувати чи підтвердити інформацію щодо невідшкодованої своєчасно суми платку на додану вартість за спірний період, оскільки такою інформацією не володіє. Відповідач 2 звертав увагу, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому що ГУ ДКСУ не порушувало права позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

У відповіді на відзив відповідача 2 позивач зазначає, що фактично ГУ ДКСУ не заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки не володіє інформацією по суті справи.

У судовому засіданні 14 грудня 2020 року представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача 3 проти задоволення позовних вимог заперечив, представники відповідачів 1 та 2 у судове засідання не з`явились.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, відповідно до змісту наведеної норми у випадку нездійснення платнику податку бюджетного відшкодування податку на додану вартість протягом визначеного цією статтею строку, на суму заборгованості безумовно нараховується пеня - 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені.

Аналіз вказаних положень дозволяє суду зробити висновок про те, що нарахування пені пов`язується саме із недотриманням суб`єктом владних повноважень положень статті 200 Податкового кодексу України, яка визначає, комплекс дій, необхідних для своєчасного повернення сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

За визначенням підпунктів 14.1.18 та 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення повернення бюджетного відшкодування до тих пір поки не буде відшкодовано кошти.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі №824/2452/15-а.

Відповідно до пункту «ґ» пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України зазначена в заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами «а» «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України).

Податковими повідомленнями-рішеннями Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва від 07 липня 2010 року №, від 05 жовтня 2010 року №/1, від 09 грудня 2010 року №/2, від 25 лютого 2011 року №/3 ТОВ «Сіейчес Україна» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 60 181 595,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2017 року в адміністративній справі №2а-2908/11/2670, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року, податкові повідомлення-рішення від 07 липня 2010 року №, від 05 жовтня 2010 року №/1, від 09 грудня 2010 року №/2, від 25 лютого 2011 року №/3 визнані протиправним та скасовані.

Таким чином, з дня набрання законної сили постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2017 року в адміністративній справі №2а-2908/11/2670 - 04 квітня 2017 року, у позивача виникло відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 60 181 595,00 грн. Зазначене відповідачами не заперечується.

Наведене свідчить, що відповідач 1 зобов`язаний був відобразити суму бюджетного відшкодування у розмірі 60 181 595 грн. в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з 05 квітня 2017 року та провести відшкодування вказаної суми протягом п`яти операційних днів - до 12 квітня 2017 року.

В інакшому випадку - у разі несвоєчасного відшкодування, тобто з 13 квітня 2017 року, такі суми бюджетного відшкодування вважаються заборгованістю бюджету, на яку нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Суд встановив, що відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 60 181 595,00 грн. відбувалось наступним чином:

- 27 липня 2017 року - шляхом зарахування податкових зобов`язань за червень 2017 року у сумі 10 868 395,75 грн.

- 21 вересня 2017 року 14 567 463,00 грн. зараховано через систему електронного адміністрування податку на додану вартість, 124 061,00 грн. зараховано на розрахунковий рахунок позивача;

- 21 листопада 2017 року 2 120 225,00 грн. зараховано шляхом заліку коригування податкового кредиту податку на додану вартість, 81 831,27 грн. зараховано шляхом зарахування нарахованої пені у складі 81 831,27 грн.;

- 18 січня 2018 року 688 213,43 грн. зараховано шляхом заліку коригування податкового кредиту податку на додану вартість;

- 13 березня 2018 року 3 797 159,66 грн. шляхом зарахування податкових зобов`язань за квітень 2018 року;

- 30 травня 2018 року 20 471,34 грн. шляхом зарахувань податкових зобов`язань з податку на додану вартість за квітень 2018 року;

- 30 січня 2019 року 27 913 774,55 грн. шляхом зарахувань податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2018 року.

На підтвердження зазначеного у справі містяться роздруківки з інтегрованої картки платника податку на додану вартість за 2017, 2018 та 2019 роки, роздруківка інформації з рахунку ТОВ «Сіейчес Україна» в системі електронного адміністрування з податку на додану вартість за 2017 - 2019 роки, копія банківської виписки, копії уточнюючих податкових декларацій з податку на додану вартість за червень 2017 року, липень 2015 року, копії заяв про зарахування частини бюджетного відшкодування на рахунок позивача в системі електронного адміністрування з податку на додану вартість, копії заяв про повернення надміру сплаченого податку на додану вартість.

Отже, на думку суду, фактично відшкодування відбулося із порушенням строків, визначених пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, що є підставою для нарахування пені у розмірі 120% облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, починаючи з 13 квітня 2017 року та до здійснення бюджетного відшкодування у розмірі 60 181 595,00 грн. частинами, а саме: до 27 липня 2017 року на суму 10 868 395,75 грн.; до 21 вересня 2017 року на суму 14 567 463,00 грн. та на суму 124 061,00 грн.; до 21 листопада 2017 року на суму 2 120 225,00 грн. та на суму 81 831,27 грн.; до 18 січня 2018 року на суму 688 213,43 грн.; до 13 березня 2018 року на суму 3 797 159,66 грн.; до 30 травня 2018 року на суму 20 471,34 грн.; до 30 січня 2019 року на суму 27 913 774,55 грн.

У свою чергу відповідач 1, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, що підтверджують своєчасне відшкодування ТОВ «Сіейчес Україна» податку на додану вартість у розмірі 60 181 595,00 грн.

27 грудня 2019 року позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Сіейчес Україна» суми пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість.

Однак, у справі відсутні докази, які б свідчили про нарахування та сплату на користь ТОВ «Сіейчес Україна» пені за бюджетну заборгованість з податку на додану вартість на суму 60 181 595,00 грн.

Згідно з надано позивачем розрахунку сума пені, нарахована на бюджетну заборгованість, складає 10 984 111,64 грн. Проти вказаного розрахунку та спірної суми пені відповідачі не заперечують.

Крім того, відповідачі не надали суду належних і допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача у частині підстав для стягнення пені у вказаній сумі за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість по узгодженій сумі бюджетного відшкодування.

Наведене вказує, що у межах спірних правовідносин має місце пасивна поведінка відповідача 1, яка спричинила затримку у бюджетному відшкодуванні узгодженої суми податку на додану вартість у сумі 60 181 595,00 грн.

Таку поведінку відповідача 1 суд розцінює як бездіяльність та неспроможність виконати покладені законом функцій та обов`язки, спрямованих на реалізацію позивачем права на своєчасне отримання бюджетного відшкодування та компенсації за порушення строків розрахунків.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача 3 про те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено механізму відшкодування сум податку на додану вартість, включених до тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та структуру такого реєстру, оскільки позивач не може нести будь-які негативні наслідки у разі відсутності механізму відшкодування сум податку на додану вартість, включених до тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, адже виконав усі вимоги для отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності та стягнення пені у розмірі 10 984 111,64 грн. за несвоєчасне бюджетне відшкодування узгодженої суми податку на додану вартість у сумі 60 181 595,00 грн. є обґрунтованими та підтверджуються належними доказами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття вчинення дії.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем 1 не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «Сіейчес Україна» підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено та з урахуванням того, що відповідачі 2 і 3 не допускали у відношенні позивача неправомірних дій чи бездіяльності, на користь позивача належить присудити понесені ним судові витрати по сплаті судового збору рахунок бюджетних асигнувань відповідача 3.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіейчес Україна» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників ДФС щодо не забезпечення перерахування на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіейчес Україна» суми пені 10 984 111,64 грн. за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість.

3. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіейчес Україна» суму пені у розмірі 10 984 111,64 грн. за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість у загальному розмірі 60 181 595 грн., право на яке виникло у зв`язку з набранням законної сили постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2017 року у справі №2а-2908/11/2670, шляхом її перерахування на поточний рахунок в установі банку за наступними реквізитами: назва банку АТ «Укрсиббанк», МФО 351005, номер рахунку в форматі IBAN НОМЕР_1 , одержувач ТОВ «Сіейчес Україна» ().

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіейчес Україна» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 23 122,00 грн. (двадцять три тисячі сто двадцять дві гривні нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників ДПС.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіейчес Україна» (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, буд. 33, поверх 6; ідентифікаційний код 35704808);

Офіс великих платників податків ДФС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-г; ідентифікаційний код 39440996);

Офіс великих платників податків ДПС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-г; ідентифікаційний код 43141471);

Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Терещенківська, буд. 11-а; ідентифікаційний код 37993783).

Дата складення повного рішення суду - 30 грудня 2020 року.

Суддя В.А. Кузьменко