Справа № 420/12638/20
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України про відмову в перерахунку пенсії із заробітної плати по 30.06.2000 відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 21.10.2020р. №150;

зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період червень 1988р, липень- листопад 1987р., березень 1988р., липень 1991р. - січень 1992р., лютий 1992р. - січень 1996р. згідно довідок про заробітну плату від 18.09.2020 №13-2/2761, №13-2/2762, №13-2/2763, №13- 2/2764, №13-2/2765, видані ГУП ЛНР «Антрацит».

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 19.10.2020р. Позивач звернувся до відділу з питань перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України з заявою щодо перерахунку середньої заробітної плати для обчислення пенсії по 30.06.2000 відповідно до ч. 1 ст. 40 закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з заявою Позивачем було надано:паспорт;історичні довідки про зміну назви організації від 18.09.2020 №13-2/2766, №13- 2/2767, №13-2/2768, видані ГУІІ ЛНР «Антрацит»;довідки про заробітну плату від 18.09.2020 №13-2/2761, №13-2/2762, №13-2/2763, №13-2/2764, №13-2/2765, видані ГУП ЛНР «Антрацит».

Рішенням про відмову в перерахунку пенсії із заробітної плати по 30.06.2000 відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 21.10.2020р. №150 Позивачу відмовлено в обчисленні пенсії з урахуванням заробітної плати по 30.06.2000 згідно довідок від 18.09.2020 №13-2/2761, №13-2/2762, №13-2/2763, №13-2/2764, №13-2/2765, видані ГУП ЛНР «Антрацит» за період з 01.07.1987 по 01.01.1996.Підставою для відмови стало неможливість проведення перевірки вищевказаних довідок.

Позивач вважає рішення Відповідача про відмову в перерахунку пенсії із заробітної плати по 30.06.2000 відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 21.10.2020р. №150 - незаконним, а право ОСОБА_1 на належне пенсійне забезпечення - порушеним, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 23.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

14.12.2020 року за вх. № 53379/20 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, після розгляду заяви від 19.10.2020 № 8434 та на підставі наданих документів Головним управлінням 21.10.2020 було винесено Рішення № 150 про відмову в перерахунку пенсії із заробітної плати по 30.06.2000 відповідно до Закону № 1058.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців,» для обчислення пенсії такої враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням ч. 1 ст. 40, ч. 5 ст. 45 Закону № 1058 та п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.12.2005 № 22-1 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 за № 1566/11846, Позивачу було відмовлено в обчисленні пенсії з урахуванням заробітної плати по 30.06.2000 згідно: довідок від 18.09.2020 № 13-2/2761, № 13-2/2762, № 13-2/2763, № 13-2/2764, №1,13-2/2765 видані ГУП ЛНР „Антрацит, за період з 01.07.1987 по 01.01.1996, оскільки провести перевірку вищезазначених довідок немає можливості, у зв`язку з тим, що підприємство, яке їх видало, розміщується на території, яка тимчасово не контролюється українською владою.

Відповідач вважає, що законних підстав для задоволення вимог Позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення відділу з питань перерахунків пенсій № 19 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України від 21.10.2020 № 150 про відмову в перерахунку пенсії із заробітної плати по 30.06.2000 відповідно до ч.1 cт. 40 Закону № 1058 не має.

Відповідач звертає увагу суду, що надані позивачем довідки не містить відомостей про заробітну плату за 60 місяців підряд по 30 червня 2000 року, тому вони не можуть вважатись належними документами для застосування ч. 1 ст. 40 Закону №1058.

Окрім того, підставою для відмови у врахуванні довідки про заробітну плату від 18.09.2020 № 13-2/2761, № 13-2/2762, № 13-2/2763, № 13-2/2764, № 13-2/2765 виданих ЛНР „Антрацит, стало те, що відомості, зазначені у такій довідці, не можуть підтверджені первинними документами.

Також відповідач вважає, що позовна вимога Позивача, в частині зобов`язання Головне управління і здійснити перерахунок та виплату пенсії не підлягає задоволенню, оскільки зазначена позовна вимога є саме втручанням в дискреційні повноваження. Управління та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

19.10.2020р. позивач звернувся до відділу з питань перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України з заявою щодо перерахунку середньої заробітної плати для обчислення пенсії по 30.06.2000 відповідно до ч. 1 ст. 40 закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з заявою Позивачем було надано:паспорт; історичні довідки про зміну назви організації від 18.09.2020 №13-2/2766, №13- 2/2767, №13-2/2768, видані ГУП ЛНР «Антрацит»; довідки про заробітну плату від 18.09.2020 №13-2/2761, №13-2/2762, №13-2/2763, №13-2/2764, №13-2/2765, видані ГУП ЛНР «Антрацит».

Рішенням про відмову в перерахунку пенсії із заробітної плати по 30.06.2000 відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 21.10.2020р. №150-позивачу відмовлено в обчисленні пенсії з урахуванням заробітної плати по 30.06.2000 згідно довідок від 18.09.2020 №13-2/2761, №13-2/2762, №13-2/2763, №13-2/2764, №13-2/2765, видані ГУП ЛНР «Антрацит» за період з 01.07.1987 по 01.01.1996. Підставою для відмови стало неможливість проведення перевірки вищевказаних довідок.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши повідомлені сторонами обставини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії трудової книжки позивача зазначено, що ОСОБА_1 з 01.09.1984 року до 27.05.1988 року навчався в Антрацитівському гірничому технікумі по спеціальності Підземна розробка вугільних родовищ та отримав кваліфікацію гірничих технік.

Під час навчання, з 15.07.1987 року по 14.11.1987 року працював учнем гірника підземного з повним робочим днем під землею у шахті ім. XXIV з`їзду КПРС Антрацитівського об`єднання з видобутку антрациту Антрацит.

Також, під час навчання, з 16.03.1988 року по 18.04.1988 рік працював учнем гірника підземного з повним робочим днем під землею у шахті ім. XXIV з`їзду КПРС Антрацитівського об`єднання з видобутку антрациту Антрацит.

Після закінчення навчання в Антрацитівському гірничому технікумі, з 10.06.1988 року по 14.06.1988 рік працював електрослюсарем підземним на ділянці механічний цех з повним робочим днем під землею на шахті ім. XXIV з`їзду КПРС.

В подальшому, проходив службу в рядах Радянської Армії з 17.06.1988 року по 16.04.1991 рік.

Після проходження військової служби, з 12.07.1991 року по 18.01.1992 рік працював на шахті Комсомольського виробниого об`єднання Антрацит. Так, 12.07.1991 року був прийнятий учнем машиніста підземних установок з повним робочим днем під землею. 05.09.1991 року переведений машиністом підземним з повним робочим днем під землею.

З 03.02.1992 р. по 23.01.1996 р. працював на шахті Ордену Трудового Червоного знамені шахти ім. 50-річчя Радянської України. Так, 03.02.1992 року був прийнятий учнем гірника підземного з повним робочим днем під землею. 31.03.1992 року був переведений гірником ІІІ розряду з повним робочим днем під землею. 01.07.1992 року переведений гірським майстром змінним помічником начальника дільниці з повним робочим днем під землею. 07.02.1995 року був переведений машиністом підземної ділянки з повним робочим днем під землею. 14.06.1995 року переведений гірським майстром з повним робочим днем під землею.

Відповідно до запису №18 у трудовій книжці відповідно атестації робочих місць підтверджується право виходу ОСОБА_1 на пенсію на пільгових умовах за Cписком №1 (наказ №852 від 30.12.1994 року).

Окрім того, ОСОБА_1 , на підтвердження стажу надано завірені копії трудової книжки та військового квитка.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 40 зазначеного Закону для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд зауважує, що в трудовій книжці позивача належним чином відображено періоди роботи позивача, що дають право на перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, позивачем на підтвердження зазначених вище спірних періодів роботи позивачем надано підтверджуючі довідки.

Стосовно довідок, які видані на непідконтрольній українській владі території, суд зазначає наступне.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

З огляду на загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги інформацію викладену в документах, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян.

З зазначених причин спірні періоди заробітної плати за період червень 1988р, липень-листопад 1987р., березень 1988р., липень 1991р. - січень 1992р., лютий 1992р. - січень 1996р. згідно довідок про заробітну плату від 18.09.2020 №13-2/2761, №13-2/2762, №13-2/2763, №13- 2/2764, №13-2/2765, видані ГУП ЛНР «Антрацит» мають бути при враховані для перерахунку.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України про відмову в перерахунку пенсії із заробітної плати по 30.06.2000 відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 21.10.2020р. №150.

Зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період червень 1988р, липень-листопад 1987р., березень 1988р., липень 1991р. - січень 1992р., лютий 1992р. - січень 1996р. згідно довідок про заробітну плату від 18.09.2020 №13-2/2761, №13-2/2762, №13-2/2763, №13- 2/2764, №13-2/2765.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.С. Єфіменко

.