Справа № 810/1929/18Вих.№2672
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року м. Київ № 810/1929/18

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого-судді Панової Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби

Головного територіального управління юстиції у Київській області,

начальника відділу державної виконавчої служби Києво Святошинського

району Київської області Шевченко Сергія Павловича

про визнання незаконною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Відділу державної виконавчої служби Києво Святошинського району Київської області (далі по тексу відповідач-1, ВДВС Києво-Святошинського району Київської області) та начальника відділу державної виконавчої служби Києво Святошинського району Київської області Шевченко Сергія Павловича (далі по тексту відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Києво Святошинського району Київської області Шевченко Сергія Павловича щодо невжиття дій по скасуванню арешту, накладеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво Святошинського району Київської області на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати начальника відділу державної виконавчої служби Києво Святошинського району Київської області скасувати арешт, накладений 12.04.2017 на майно за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про обтяження 19954446).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 27.03.2018 їй стало відомо про те, що державним виконавцем Чабур О.В. ВДВС Києво-Святошинського району Київської області 12.04.2017 було накладено арешт на нерухоме майно, яке належить їй на праві власності та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про обтяження 19954446).

Позивач вказала, що 29.03.2018 вона звернулась до начальника відділу ВДВС Києво-Святошинського району Київської області у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» із скаргою на дії державного виконавця та вимогою скасувати, безпідставно та незаконно застосоване до належного їй майна за вказаною адресою обтяження. В обґрунтування скарги, позивач зазначила, що у ВДВС Києво-Святошинського району Київської області відсутні виконавчі провадження про стягнення грошових зобов`язань з неї.

Позивач вважає, що начальником ВДВС Києво-Святошинського району Київської області Шевченко С.П. в межах своєї компетенції не застосовано заходів, направлених на розгляд її скарги і не вжито заходів відповідного реагування, в порядку контролю за законністю дій державних виконавців підпорядкованого відділу, щодо усунення порушень законодавства, а тому просить визнати протиправною бездіяльність. Відповідача-2 щодо невжиття дій щодо скасування арешту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Крім того, судом було витребувано від відповідача: письмові пояснення щодо розгляду скарги позивача на дії державного виконавця від 28.03.18 та відповідь на скаргу; матеріали виконавчого провадження на підставі яких було накладено арешт на майно позивача та запропоновано подати до суду відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позову заяву у якому зазначив, що 29.03.2018 до відділу надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця відносно накладення арешту на її майно. 05.04.2018 державним виконавцем направлено скаржнику відповідь вих.№7219, в якій було роз`яснено скаржнику, що відповідно до вимог статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно може бути знятий за рішенням суду. Додатково зазначив, що у начальника Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відсутні правові підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_1 , що в свою чергу доводить, що він є неналежним відповідачем у даному судовому провадженні, тому просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У судове засідання, призначене у справі на 30.05.2018 з`явилися представники сторін, водночас судом встановлено, що належним найменуванням відповідача по справі є Києво-Святошинський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції Київської області. Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.05.2018 суд витребував у відповідача всі належним чином засвідчені копії відповіді на звернення позивача.

06.06.2018 на адресу суду надійшло клопотання позивача, відповідно до змісту якого ОСОБА_1 просила залучити у якості співвідповідача Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області; визнати незаконною бездіяльність начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо невжиття дій по скасуванню арешту, накладеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського району Київської області на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати незаконною бездіяльність начальника Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо невжиття дій по скасуванню арешту, накладеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського району Київської області на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати начальника Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області скасувати арешт, накладений 12.04.2017 на майно за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про обтяження 19954446).

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.06.2018 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача, оскільки воно не відповідає вимогам статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України.

Листом від 13.06.2018 суд повторно витребував у відповідача належним чином засвідчену копію відповіді на скаргу позивача від 29.03.2018 та докази її надіслання на адресу позивача, відомості щодо того, чи був Чабар Олександр Валерійович працівником Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ Київської області і в який період.

У судове засідання, призначене у справі на 11.07.2018 сторони не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про, дату, час та місце проведення судового засідання, у передбачений законодавством строк.

Згідно із приписами частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.04.2017 державним виконавцем Києво-Святошинського відділу ДВС ГТУЮ Київської області Чабуром О.В. на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва № 1-6425/к накладено арешт на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 особа майно якої було обтяжено «ТОВ «Кредитні ініціативи».

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 00 нежитлові приміщення з №1 по №12 (групи приміщень №110) в літ. А, загальною площею 158,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 перебувають у приватній власності ОСОБА_1

28.03.2018 позивач звернулася до начальника відділу ДВС Києво-Святошинського району Київської області із скаргою на дії державного виконавця, у якій зазначила про те, що 27.03.2018 їй стало відомо про накладення державним виконавцем Чабуром О.В. арешту на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про обтяження 19954446), яке належить їй. Позивач просила перевірити підстави накладення арешту на нерухоме майно за вказаною адресою та скасувати арешт, накладений 12.04.2017, притягнути до відповідальності винну особу.

05.04.2018 начальником Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ Київської області Шевченко С.П. було винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження в порядку здійснення контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання, проведено перевірку законності фактів викладених у скарзі ОСОБА_1 . Відповідно до змісту постанови, начальником Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ Київської області було встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 12.04.2017 державним виконавцем відділу Чабуром О.В. на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва №1-6425/к накладено арешт на належне позивачу на праві власності нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , особа майно якої було обтяжено ТОВ «Кредитні ініціативи», вказане майно фактично на праві приватної власності належить ОСОБА_1 . Відносно колишнього державного виконавця ОСОБА_2 за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, за результатами розгляду скарги позивача, начальником Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ Київської області було постановлено роз`яснити скаржнику, щодо його права звернутися до суду для винесення рішення про зняття арешту з майна.

Відповідно до відомостей реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції за 14.05.2018 через Вишнівське відділення «Укрпошта», Відповідачем направлено на адресу ОСОБА_1 лист зі штриховим ідентифікатором № 5367 за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане також підтверджується фіскальним чеком долученим до матеріалів справи відповідачем, про те, що лист був направлений позивачу за адресою: 08202, м. Ірпінь.

Як вбачається із копії роздруківки з офіційного сайту «Укрпошта» за результатами пошуку відправлення зі штриховим ідентифікатором 5367 вказано про те, що 22.05.2018 та 26.05.2018 «невдала спроба влучення (досилання)».

16.04.2018 ОСОБА_1 звернулася із скаргою на бездіяльність начальника Відділу ДВС Києво-Святошинського району до Начальника Головного територіального управління юстиції у Київській області, у якій вказала, що оскільки начальником відділу ДВС Києво-Святошинського району Київської області в межах своєї компетенції не застосовано заходів, направлених на розгляд її скарги і не вжито заходів відповідного реагування, в порядку контролю за законністю дій державних виконавців підпорядкованого відділу, щодо усунення порушень законодавства і її прав виникла необхідність оскаржити бездіяльність начальником відділу ДВС Києво-Святошинського району Київської області.

Листом № 9552-2-25/02.2 від 18.05.2018 Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській повідомило позивача про те, що відповідно до частини 5 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Крім того, позивача було повідомлено про те, що листом від 05.04.2018 вих.№ 7219 відділом було направлено простою кореспонденцією відповідь за результатами розгляд скарги.

Вважаючи незаконною бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Києво Святошинського району Київської області Шевченко Сергія Павловича щодо невжиття дій по скасуванню арешту, накладеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво Святошинського району Київської області на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

У даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, стосовно позивач, станом на час винесення постанови про накладення арешту на нерухоме майно від 12.04.2017, відсутні будь-які виконавчі провадження.

Між тим, позивач оскаржує бездіяльність начальника відділу щодо розгляду його скарги на дії державного виконавця та про скасування постанови про накладення арешту від 12.04.2017, яка, на думку позивача, полягає у неприйнятті начальником відділу постанови про зняття арешту. У самій же скарзі позивач посилається на відсутність у відділі ДВС Києво-Святошинського району Київської області будь-яких виконавчих проваджень про стягнення грошових зобов`язань з ОСОБА_1 . Водночас, жодної підстави або нормативно-правового акту на якому грунтуються позовні вимоги позивач не зазначив.

При цьому, постанова про накладення арешту не є предметом оскарження у даній справі, доказів її оскарження позивачем до суду не надано відтак остання не скасована.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, визначено Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 (далі Закон № 1404-VІІІ).

Статтею першою вказаного Закону № 1404-VІІІ обумовлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом (п.1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ).

Як було встановлено судом, на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва № 1-6425/к 12.04.2017 державним виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ Київської області було винесено постанову про накладення арешту на нерухоме майно - нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , особа майно якої було обтяжено ТОВ «Кредитні ініціативи».

Водночас, згідно відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, вказане майно на праві власності належить ОСОБА_1 .

Приписами статті 10 Закону № 1404-VІІІ визначено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 1 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5) перевіряти законність виконавчого провадження мають право:

директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділах примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби, відділах державної виконавчої служби;

начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває перебувало на виконанні у цьому відділі;

начальник управління державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього правління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані;

начальник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;

начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Пунктом 2 розділу XII вказаної Інструкції встановлено, що посадові особи, зазначені в пункті 1 вказаного розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

Посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому та шостому пункті 1 вказаного розділу можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абзацах другому та третьому пункту 1 вказаного розділу - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З наведеного у сукупності вбачається, що скарга до начальника відділу (відповідного керівника) може бути подана стягувачем або іншим учасником виконавчого провадження (крім боржника), якими позивач не є, а відтак, подання вказаної скарги/клопотання позивачем щодо дій/рішення державного виконавця не зумовлює вчинення будь-яких дій з боку начальника відділу.

При цьому, виходячи з аналізу положень ч. 3 ст. 74 Закону № 1404-VIII вказані положення щодо ініціатора оскарження застосовуються і до випадків, передбачених ч. 3 ст. 59 Закону № 1404-VIII, якою передбачено, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

При цьому, положення ч. 3 ст. 74 Закону № 1404-VIII застосовуються саме до випадків порушення порядку накладення арешту, тобто процедури вчинення певних дій, однак, враховуючи також положення ч. 1 та ч. 5 ст. 59 цього Закону, не застосовуються до випадків, наприклад, можливого обмеження таким рішенням прав у сфері цивільно-правових відносин (обмеження у розпорядженні майном), про що у своїй заяві/скарзі/клопотанні на ім`я начальника відділу зазначив позивач, розв`язання яких, однак, в силу ст. 19 КАС України знаходиться поза межами компетенції адміністративного суду.

Відносно доводів позивача щодо обов`язку начальника відділу розглянути звернення/скаргу/клопотання, до вище наведеного слід також додати, що виходячи з положень пункту 2 розділу XII «Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту України від 02.04.2012 № 512/5 (із змінами), перевірка матеріалів виконавчого провадження є його правом, а не обов`язком начальника відділу, може здійснюватися, крім власне випадків звернення стягувача чи іншого учасника виконавчого провадження, також за власною ініціативою начальника. Тобто, наявність чи відсутність підстав для проведення у такому випадку перевірки виконавчого провадження визначається безпосередньо керівником, виходячи із внутрішнього переконання щодо наявності чи відсутності підстав для реагування, яке (внутрішнє переконання) знаходиться поза межами переоцінки з боку суду. Оцінка обставин та визначення необхідності проведення перевірки за власною ініціативою є виключною компетенцією начальника відділу, з огляду на що суд не вправі втручатися у сферу виключної компетенції керівника та реалізації прав, наданих йому Законом.

ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження ані учасником, разом з цим, начальник Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області С.П. Шевченко 05.04.2018 здійснив перевірку матеріалів щодо накладення державним виконавцем Чабурем О.В. арешту на майно боржника.

У відповідності до постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження від 05.04.2018 встановлено, що відносно колишнього державного виконавця ОСОБА_2 , яким накладено арешт на майно на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва № 1-6425/к, за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому постановлено роз`яснити скаржнику щодо його права звернутися до суду для винесення рішення про зняття арешту з майна.

Водночас, враховуючи положення ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідна особа не позбавлена права оскаржити до суду те чи інше рішення державного виконавця. Однак, у даному випадку, як вже зазначалося, постанова державного виконавця про накладення арешту, не є предметом даного позову та знаходиться поза межами оцінки суду у даній справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в контексті заявлених вимог та в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем не доведено обставин порушення його прав чи інтересів у сфері публічно-правових відносин з боку начальника відділу та, враховуючи положення ч. 2 ст. 77 КАС України, судом не встановлено таких порушень у зв`язку з поданням позивачем скарги до начальника відділу.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його прийняття.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.