Справа № 359/6341/20
Суддя: Яковлєва Л. В.
Дата ухвалення: 2020-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/359/153/2020
Справа № 359/6341/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 листопада 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до Бориспільського міськрайон-ного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа : Батальйон патрульної поліції у м. Бориспіль УПП Київської області ДПП про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати протиправними дії Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не направлення на адресу ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження № 62017570 від 08.05.2020 року у порядку визначеному ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»; визнати протиправною та скасувати постанову Бориспільського міськрайон-ного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження № 62017570 від 08 травня 2020 року.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 17 березня 2020 року поліцейським капралом поліції 1 батальйону 4 роти Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП Київської області ДПП Скроцьким О.О. винесено постанову серії ЕАК № 2258984 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за те, що він керував транспортним засобом з технічною несправністю, а саме відсутній задній бампер. Не погоджуючись з даною постановою позивач звернувся до Бориспільського міськ-районного суду Київської області із позовом про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. З вказаним рішенням суду позивач ознайомився 03 серпня 2020 року на сайті «Судова влада України». Після цього, в той же день, позивач намагався сплатити штраф у сумі 340,00 грн. за рахунок коштів дружини через особистий кабінет в Приват24, але дану операцію неможливо було провести так як банк вимагав провести сплату штрафу за постановою ЕАК № 2258984 через рахунок Бориспільського МР ВДВС ЦМУЮ м. Київ. Так, 03 серпня 2020 року позивачу з сайту asvpweb.minjust.gov.ua «Автоматизована система виконавчого провадження» стало відомо, що 08 травня 2020 року Бориспільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 62017570 відносно ОСОБА_1 про стягнення штрафу у справах про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху. Позивач вважає, що дана постанова про відкриття виконавчого проваджен-ня є протиправною та підлягає скасуванню. На момент сплати штрафу рішення суду не набрало законної сили. Крім того, позивач вважає, що у зв`язку з оскарженням постанови про застосування адміністративного стягнення у виді штрафу, перебіг строку для її добровільного виконання був зупинений в силу вимог статті 307 КУпАП, а відтак відкриття виконавчого провадження є протиправним та передчасним.

Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу та третій особі направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї додатків.

Як вбачається з відмітки на супровідному листі - уповноваженою особою відповідача, ухвалу суду про призначення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, позовну заяву з додатками отримано 08 жовтня 2020 року, однак у встановлений судом строк відзив на позов відповідачем, до суду не направлено.

Як і не направлено на адресу суду заяв або заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

29 жовтня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника третьої особи Глоби С.А., яким представник просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем у встановлений законом строк в добровільному порядку штраф сплачено не було, тому Батальйон патрульної поліції у м. Бориспіль УПП Київської області ДПП направив постанову про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340,00 грн. на примусове виконання. На час відкриття виконавчого провадження державний виконавець не володів інформацією щодо оскарження виконавчого документа у судовому порядку. Крім того, боржник у виконавчому провадженні у разі оскарження в судовому порядку виконавчого документа, не позбавлений права ініціювати перед судом питання про зупинення стягнення на підставі такого виконавчого документа. З огляду на це, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 4 ч.1 ст.20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи безділь-ності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 129 Конституції України та ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що 17 березня 2020 року поліцейським капралом поліції 1 батальйону 4 роти Батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП Київської області ДПП Скроцьким О.О. винесено постанову серії ЕАК № 2258984 про накладення на ОСОБА_1 адміністра-тивного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за те, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом з технічною несправністю, а саме - був відсутній задній бампер, що передбачено конструкцією транспортного засобу, чим порушив п. 31.4.7.е ПДР транспортний засіб у якого відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій грязезахисні фартухи і бризковики.

Не погоджуючись з даною постановою, 20 березня 2020 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із позовом про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності (а.с. 6).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 7 - 8).

З позовної заяви вбачається, що позивач з вказаним рішенням суду ознайомився 03 серпня 2020 року на сайті «Судова влада України». Після цього, в той же день, позивач намагався сплатити штраф у розмірі 340,00 грн., що підтверджується копією квитанції за № 0.0..1 від 03 серпня 2020 року (а.с.9).

При сплаті штрафу, 03 серпня 2020 року позивачу з сайту asvpweb.minjust.gov.ua «Автоматизована система виконавчого провадження» стало відомо, що 08 травня 2020 року Бориспільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче проваджен-ня № 62017570 відносно ОСОБА_1 про стягнення штрафу у справах про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху.

Позивач стверджує, що у зв`язку з оскарженням постанови про застосування адміністратив-ного стягнення у виді штрафу, перебіг строку для її добровільного виконання був зупинений в силу вимог ст. 307 КУпАП, а відтак відкриття виконавчого провадження є протиправним та передчасним. Також позивач вважає дії відповідача протиправними щодо ненаправлення на його адресу постанови про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим, він був позбавлений можливості повідомити про самостійне виконання рішення.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів і посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямованіна примусовевиконання рішеньі проводятьсяна підставах,у межахповноважень тау спосіб,що визначеніКонституцією України,цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби пержавних виконавців) та, у перед-бачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання поручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуаль-них документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обов`язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно ч.1 ст. 28 даного Закону України копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконав-цем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини 9 статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендова-ним поштовим підправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно пунктів 6, 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами. Постанова, як окремий документ, містить такі обов`язкові реквізити : номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дату видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

Згідно п. 9. Розділу І Інструкції вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії.

Відповідач не надав суду жодних доказів того, що позивач був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, тоді як саме на нього законом покладено обов`язок доказування вини позивача у скоєні правопорушення.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного право-порушеньня, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування право мір-ності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Варто також зазначити, про порушення прав позивача третьою стороною, оскільки ОСОБА_1 , з моменту отримання 17 березня 2020 року постанови серії ЕАК № 2258984 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. мав право оскаржити її протягом десяти днів, а тому, в період з 17 по 26 березня 2020 року, дана постанова не повинна була направлятись для примусового виконання до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Тобто, у такий спосіб третьою особою обмежено права позивача на оскарження постанови поліцейського та доведення перед судом своєї невинуватості.

Так, реалізуючи наведене вище право на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 20 березня 2020 року подав до Бориспільського міськрайонного суду Київської області позов (справи № 359/2447/20 (провадження № 2-а/359/93/2020), за наслідком вирішення якого судом 07 липня 2020 року постановлено рішення про відмову у задоволенні вимог (а.с. 6-7).

Тобто, третя особа, будучи належним чином повідомленою судом про розгляд адміністративного позову ОСОБА_1 , яким він оскаржував постанову поліцейського серії ЕАК № 2258984 від 17 березня 2020 року,пред`явили її до відповідача для примусового виконання, внаслідок чого постановою державного виконавця від 08 травня 2020 року відкрито виконавче провадження за № 62017570. Про дану обставину третя особа не повідомила ОСОБА_1 під час розгляду адміністративної справи за № 359/2447/20 (провадження № 2-а/359/93/2020). Наведене не спростовується судовим рішенням у вказаній справі та доказів протилежного суду сторонами не надано.

Про відкриття виконавчого провадження позивач не був також повідомлений у визначений законом спосіб і відповідачем. Доказів протилежного Бориспільське міськрайонне відділя державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) суду не надало.

Відтак, доводи позивача про необізнаність, у зв`язку з фактом оскарження самої постанови поліцейського, щодо відкритого виконавчого провадження з примусового стягнення за постановою серії ЕАК № 2258984 від 17 березня 2020 року суд вважає доведеними.

Таким чином, до постановлення судового рішення у адміністративній справі № 359/2447/20 (провадження № 2-а/359/93/2020) ОСОБА_1 , в силу оскарження постанови поліцейського, мав право не сплачувати штраф, а лише після відмови у задоволенні позову, а саме з 07 липня 2020 року у разі її визнання і не оскарження в апеляційному порядку, мав виконати обов`язок щодо сплати штрафних санкцій в розмірі 340 грн. 00 коп.

Однак, незважаючи на вказане, третя особа, будучи обізнаною про оскарження постанови поліцейського серії ЕАК № 2258984 від 17 березня 2020 року, якою щодо ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., не повідомив про це відповідача та пред`явив її до примусового виконання.

Враховуючи наведене вище та оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, та ту обставину, що відповідач обставин, на які посилається позивач не спростував, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність винесення оскаржуваного рішення та доказів належного виконання державним виконавцем обов`язку щодо повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження не надав, суд приходить висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 62017570 від 08 травня 2020 року прийнята з порушенням.

За таких обставин, суд вважає за можливе позов задовольнити, визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 62017570 від 08 травня 2020 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позову заяву ОСОБА_1 до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа : Батальйон патрульної поліції у м. Бориспіль УПП Київської області ДПП про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправними дії Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не направлення на адресу ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження за № 62017570 від 08 травня 2020 року у порядку визначеному ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Визнати протиправною та скасувати постанову Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження за № 62017570 від 08 травня 2020 року.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення про пущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Яковлєва Л.В.