Справа № 576зп-20/160
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 576зп-20/160

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року (суддя Луніна О.С., м. Дніпро, повний текст ухвали складено 08.09.2020 року) у справі № 576зп-20/160, винесену за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, у справі з вимогами до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації, треті особи: Національна поліція України, Державне бюро розслідувань, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

07.09.2020 року ОСОБА_2 (далі по тексту заявник) звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання самого позову, в якій просив заборонити посадовим особам Дніпропетровської обласної державної адміністрації, які відповідають за здійснення контролю Дніпропетровською обласною державною адміністрацією щодо перевірки звернень громадян у відповідності із статтею 19 Конституції України, а саме: об`єктивно, всебічно та вчасно, на підставі статті 2 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», статті 19 Конституції України, порушуючи статтю 28 Закону України «Про звернення громадян» та, як наслідок, не виконання службових повноважень, встановлених Законом України «Про Кабінет Міністрів України», порушувати конституційні права авторів технології ОСОБА_3 « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які встановлені статтями 3, 21, 22, 23, 24, 38, 40, 41, 42, 43, 46, 49, 50, 54, 56 Конституції України; поновити та забезпечити особисте немайнове право авторів технології ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на життя та особисте немайнове право на безпечне для життя і здоров`я довкілля шляхом: надання зобов`язання Дніпропетровській обласній державній адміністрації негайно поновити порушене особисте немайнове право авторів технології ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на життя та особисте немайнове право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, зокрема, забезпечення екологічних прав, на підставі статті 9,10,11 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», та негайним прийняттям Дніпропетровською обласною державною адміністрацією, на підставі частини 1 статті 276 Цивільного кодексу України та Постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 2011р. № 942 «Про затвердження переліку пріоритетних тематичних напрямів наукових досліджень і науково-технічних розробок на період до 2015р., пунктів 18 та 78 «Переліку видів діяльності, що належать до природоохоронних заходів» затверджених Постанови Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1996р. № 1147 «Про затвердження переліку видів діяльності, що належать до природоохоронних заходів», закону України «Про Основні засади (стратегію) державної екологічної політики України на період до 2020 року», Закону України «Про охорону атмосферного повітря», Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», бюджетної програми : «Здійснення заходів щодо реалізації пріоритетів розвитку сфери охорони навколишнього природного середовища» КПКВ 2401500 на 2020 рік, Постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 366 «Про внесення змін до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення заходів щодо реалізації пріоритетів розвитку сфери охорони навколишнього природного середовища», рішення про поновлення порушення особистого немайнового права шляхом запровадження у виробництво технології ОСОБА_3 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з використанням альтернативної сировини - « ІНФОРМАЦІЯ_2 ©» для безпечного, екологічного та економічного виробництва енергії, зокрема, щодо негайного вирішення Дніпропетровською обласною державною адміністрацією питання фінансування природоохоронного заходу: «Охорона атмосферного повітря. Розроблення, затвердження та впровадження державної цільової екологічної ресурсозберігаючої та енергозберігаючої програми: « ІНФОРМАЦІЯ_3 сировини - « ІНФОРМАЦІЯ_2 ©» (патенти на винаходи №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 )», який, згідно з екологічним висновком Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, відповідає критеріям Додатку 4 до Порядку № 194 містить інформацію про здійснення природоохоронного заходу у певному році за назвою бюджетної програми «Здійснення заходів щодо реалізації пріоритетів розвитку сфери охорони навколишнього природного середовища», із зазначенням: - назви природоохоронного заходу «Охорона атмосферного повітря. Розроблення, затвердження та впровадження державної цільової екологічної ресурсозберігаючої та енергозберігаючої програми: « ІНФОРМАЦІЯ_3 сировини - « ІНФОРМАЦІЯ_2 ©» (патенти на винаходи №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 )»; - відповідності природоохоронного заходу до Переліку видів діяльності, що належать до природоохоронних заходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.1996 № 1147 (указується конкретна структурна одиниця Переліку), а саме: підстави для виконання природоохоронного заходу (зокрема вказується нормативно-правовий акт (конкретна структурна одиниця), відповідно до якого визначається потреба у фінансуванні природоохоронного заходу); загальну вартість природоохоронного заходу згідно з експертним звітом щодо розгляду проектної документації та обсяг коштів, який передбачається залучити у відповідний рік з державного бюджету; мету здійснення природоохоронного заходу; доцільність здійснення природоохоронного заходу та залучення коштів державного бюджету для його реалізації; очікувальні якісні та (або) кількісні характеристики природоохоронного ефекту (результативні показники), зокрема, у відповідний рік фінансування природоохоронного заходу, та реалізація якого виключає: із вартості виробленої енергії вартість проведення розвідувальних робіт корисних копалин, будівництво шахт, видобуток енергоресурсів, збагачення та переробка, зберігання, транспортування та реалізацію та запобігає викидання шкідливих речовин і парникових газів в атмосферне повітря, а також заощаджує енергетичні ресурси і атмосферний кисень, що в кінцевому результаті призведе до запобігання щорічних викидів мільярдів тонн шкідливих речовин і парникових газів в атмосферне повітря, які призводять до зміни клімату на Землі та негативно впливають на людей, рослинний та тваринний світ, а також до щоденного спалювання в Україні лише імпортних енергоносіїв на суму близько 56,94 мільйонів доларів США та до щоденного вмирання 249 людей від онкологічних захворювань пов`язаних з викидами шкідливих речовин при виробництві енергії дідівськими методами. Особами, зобов`язаними виконувати забезпечення позову, визначив Дніпропетровську обласну державну адміністрацію, Директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації, треті особи: Національна поліція України, Державне бюро розслідувань, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_2 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору відмовлено та повернуто без розгляду заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та направити заяву до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт вказував, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про необхідність повернення його заяви про забезпечення позову з підстави несплати судового збору. ОСОБА_2 вказував, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою та має підстави для вжиття заходів, така підстава як несплата судового збору є формальною та порушує його права як громадянина. Оскільки має підстави для звільнення від сплати судового збору, надав довідку про розмір отриманої пенсії, платіжні за комунальні послуги тощо.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, повернув заяву про забезпечення позову без розгляду, виходячи з того, що у поданій заяві про забезпечення позову міститься клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», так як розмір судового збору за подання заяви про забезпечення позову перевищує 5 відсотків доходу заявника за 2019 рік. Заявник у заяві про забезпечення позову зазначає, що він є інвалідом ІІ групи, при цьому жодного доказу підтвердження інвалідності, як то: медичної довідки чи посвідчення інваліда ІІ групи, тощо заявником суду не надано. Суд першої інстанції вказував, що позивач не відноситься до жодної з категорій осіб, які звільнені від сплати судового збору, за відсутності відповідних доказів. Заявник до поданої заяви про забезпечення позову додав довідку про доходи № 261036, відповідно до якої за 2019 рік отримав пенсію за віком у розмірі 31198,88 грн. 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік складає 1559,94 грн., за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення позову сплаті підлягає судовий збір у розмірі 630,60 грн. Розмір судового збору не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу ОСОБА_2 , тому підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору з цих підстав відсутні.

Отже, суд встановив, що разом з заявою про забезпечення позову до подання позову, ОСОБА_2 заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору. До клопотання про звільнення від сплати судового збору надано дублікати квитанцій про сплату ОСОБА_2 за комунальних послуг, довідку про доходи ОСОБА_2 № 5271 4122 1424 1815, видану Сервісним центром Лівобережного відділу обслуговування громадян, про те, що ОСОБА_2 , перебуває на обліку у Лівобережному об`єднаному УПФУ в м. Дніпрі і отримує пенсію за віком, сума пенсії виплачена за період з 01.02.2020 року по 31.07.2020 року складає 16824,16 грн. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_2 , 1943 р.н., не є фізичною особою-підприємцем та інших доходів, окрім пенсії, не отримує, відомості актуальні станом на 24.07.2020 року.

Згідно частин 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 4 ст. 152 КАС України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову, ставка судового збору складає 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до суду заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір. Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2020 році складає 2102,00 грн. Розмір судового збору за подання заяви про забезпечення позову становить 630,60 грн. (2102 х 0,3 ставки).

Згідно ч. 7 ст. 154 КАС України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

ОСОБА_2 разом з поданням заяви про забезпечення позову не надав документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, проте, просив звільнити його від сплати судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначається Законом України «Про судовий збір».

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Лише наявність умов, визначених вищевказаною статтею, не є безумовною підставою для звільнення заявника від сплати судового збору, у разі, якщо він не підтвердить належними та допустимими доказами своє скрутне матеріальне становище, яке не дозволяє йому сплатити судовий збір, або якщо його сплата призведе до погіршення майнового стану сторони.

Передбачено, що суд може звільнити від сплати судового збору визначене коло осіб. Від сплати судового збору можуть бути звільнені особи, перелік яких передбачено ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та у разі, якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, в якому навести обставини щодо її майнового стану та, за наявності, обставини, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом права зменшити тягар несення судових витрат у частині сплати судового збору. Такі обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами. Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення або зменшення розміру є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони. Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Суд апеляційної інстанції зазнає, що дійсно, згідно розрахунку за 2019 рік ОСОБА_2 отримав пенсію за віком у розмірі 31198,88 грн., 5 відсотків від якої складає 1559,94 грн. За подання до адміністративного суду заяви про забезпечення позову сплаті підлягає судовий збір у розмірі 630,60 грн. Та розмір судового збору не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу. Проте, заяви про звільнення від сплати судового збору вбачається, що станом на час подання заяви про забезпечення позову, ОСОБА_2 не має можливості сплатити такий судовий збір. В матеріалах справи наявні, до заяви додано, докази скрутного матеріального становища заявника та відсутності коштів для сплати судового збору. ОСОБА_2 не має інших джерел доходу окрім пенсії, сплачує комунальні послуги та оплачує інші потреби з пенсії. Пенсія ОСОБА_2 є єдиним джерелом доходу.

Проте, вказані доводи скаржника були відхилені судом першої інстанції, про що суд зазначив, що позивачем не доведено, що він не має коштів для сплати судового збору. Суд фактично не дослідив обставин, зазначених скаржником і формально пославшись на те, що наведені скаржником у клопотанні обставини не свідчать про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, не вказав, які саме обставини і докази на підтвердження рівня майнового стану має надати позивач, враховуючи, що оцінка таким доказам надається саме судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно правових позицій Верховного Суду, висловленою у постановах від 22.11.2018 року у справі № 142/334/18, від 06.03.2019 року у справі № 815/5818/16, від 16.05.2019 року у справі № 591/1484/17 та від 31.07.2019 року у справі № 821/1896/15-а, суд має досліджувати всі докази при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу, що КАС України визначено принципи здійснення адміністративного судочинства, одним з яких є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень суду. Даний принцип полягає в тому, що особам, які беруть участь у справі, а також іншим особам, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи чи інтереси, у випадках та порядку визначених цим Кодексом, надається право оскарження прийнятих судом рішень.

Повернення заяви про забезпечення позову в даному випадку суперечить завданню адміністративного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом. Разом з тим, Суд вважає, що встановлюючи таке регулювання, Договірні держави користуються певною свободою розсуду; застосовані обмеження не повинні обмежувати доступ, що залишається індивідууму таким чином або в такій мірі, що сутність права порушується; обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6, якщо воно не переслідує законної мети і якщо не існує розумного співвідношення пропорційності між використаними засобами та метою, яку потрібно досягти; національні суди надають звільнення від судових зборів тим заявникам, які можуть довести свою погану фінансову ситуацію (Marina v. Latvia, № 46040/07, пункт 50, 52); такі особливості, як здатність заявника сплатити судові збори, та стадія розгляду справи, враховуються при оцінці того, чи був порушений доступ до суду (Paykar Yev Haghtanak Ltd v. Armenia, № 21638/03, пункт 48); обмеження суто фінансового характеру, які абсолютно не пов`язані з перспективами успішності позову, повинні бути предметом особливо суворого розгляду з точки зору інтересів правосуддя (Podbielski and PPU Polpure v. Poland, № 39199/98, пункт 65; Wesolek., № 65860/12).

При розгляді справ ЄСПЛ встановлює, чи був, з однієї сторони, дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи, та з іншої - правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема, правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді; для того, щоб гарантувати такий справедливий баланс, та, власне, зберегти безперебійне функціонування судової системи, суди мають можливість звільнити від судового збору тих заявників, які можуть довести свою погану фінансову ситуацію (справа «Шишков проти Росії» (Shishkov v. Russia), заява № 26746/05). Крім того, на переконання ЄСПЛ, при оцінюванні розміру судового збору слід обов`язково враховувати питання фінансової спроможності заявника його сплатити, а також обставини конкретної справи та стадію провадження (справа «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95); підставою для рішення суду про звільнення від сплати судового збору може бути майновий (фінансовий) стан особи (справа «ФК Мретебі проти Грузії» (FC Mretebi v. Georgia), заява № 38736/04).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підстави для повернення заяви про забезпечення позову у разі несплати судового збору існують, проте, варто брати до уваги саму заяву (клопотання) про звільнення від сплати судового збору. Особі, в рівній мірі має бути забезпечено доступ до суду шляхом надання гарантій, що його заява про забезпечення позову буде розглянута, навіть при несплаті судового збору. Окремо, варто брати до уваги доведеність неможливості сплати судового збору заявником.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено право заявника на звернення до суду, з огляду на те, що повернення заяви про забезпечення позову без розгляду унеможливлює її належний розгляд та захист прав позивача у разі, коли буде встановлено дійсність їх порушення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви.

Керуючись статтями 312, 315, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року у справі № 576зп-20/160 скасувати.

Справу № 576зп-20/160 направити для продовження розгляду заяви до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Постанова суду Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова