Справа № 340/2023/20
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 340/2023/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон-Авто 2000»

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 (головуючий суддя Казанчук Г.П.)

в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон-Авто 2000» до відповідача Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «Легіон-Авто 2000», звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті, просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 189251 від 14.04.2020 року.

Позов обґрунтовано тим, що постановою Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області №189251 від 14.04.2020 р. до ТОВ «Легіон-Авто 2000» застосовано адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафів у сумі 17000 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт при наданні послуг з перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень без оформлення відповідного дозволу. Позивач вважає, що під час проведення перевірки автомобіля 17.02.2020 року, відповідач дійшов помилкового висновку про перевищення вагових обмежень під час перевезення вантажу, тому вважає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за перевезення вантажу з порушенням законодавчо визначених габаритно-вагових обмежень без відповідного дозволу, протиправною, оскільки при перевезення подільного товару жодного дозволу не видається.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, обґрунтовано тим, що у ході судового розгляду справи позивач не спростував факт перевищення вагових параметрів, зафіксованих у чеці зважування і актах та довідці від 17.02.2020 року. Так, у чеку та наведених документах зазначено, що перевезення вантажу здійснювалось транспортним засобом із строєною віссю, навантаження на яку становило 24,24 т. Зважаючи на те, що параметри цього великовагового транспортного составу (контейнеровозу) перевищили нормативно допустимі вагові параметри на 10,18 %, то відповідно до ч.4 ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги", п.4 Правил №30, обов`язковим документом для руху такого транспортного составу автомобільними дорогами мав бути відповідний дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції перевізнику після внесення ним плати за проїзд у розмірі, визначеному за ставками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування". Доказів наявності у позивача як у автомобільного перевізника такого дозволу при перевезенні 30.01.2020 року вантажу автомобілем позивача, суду не надано. Оскільки у ході розгляду справи доведено факт вчинення позивачем як автомобільним перевізником господарського правопорушення, передбаченого абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, тому суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на те, що у позивача, як автомобільного перевізника, відсутня потенційна можливість отримати дозвіл на перевезення подільного вантажу (відсів) з перевищенням вагових параметрів, оскільки в Україні не передбачено підрозділам Національної поліції видавати дозволи на перевезення саме подільних вантажів з перевищеними ваговими параметрами. Підрозділи Національної поліції не оформлюють дозволи на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у разі перевезення подільних вантажів.

Відповідачем до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Посилається на те, що17.02.2020 року відповідачем, а підставі направлення на перевірку проведена рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів та пасажирів, здійснено габаритно-ваговий контроль, що передбачено Постановою №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг» від 27.06.2007 року. За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача виявлено факт перевищення нормативних вагових параметрів, а саме навантаження на строєну вісь складало 24 240кг, при нормативі 22 000кг, тобто перевищення на 2 240кг, що в відсотковому вираженні становить 10,18 %.

Відповідачем подано клопотання про розгляд справи з викликом сторін у судовому засіданні.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

За правилами частини 6 статті 262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, а також якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Проаналізувавши матеріали апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, прийнятого в порядку спрощеного позовного провадження, беручи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає про відсутність необхідності проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, у зв`язку з чим підстави для апеляційного розгляду справи за участю сторін відсутні, з огляду на що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Авто-Легіон» з 06.03.2018 року зареєстрований як юридична особа, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в якому як один із видів діяльності зазначено 49.41 вантажний автомобільний транспорт (а.с.78-80).

Посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області у ході рейдової перевірки 17.02.2020 року на підставі направлення на автодорозі Н-14 «Олександрівка - Кіровоград - Миколаїв» 75 км перевірено транспортний засіб НОМЕР_1 , який було зважено, що підтверджується чеком, в якому зазначено результати зважування 5,74; 9,3; 24,24 (а.с.16). За наслідками перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №212287 від 17.02.2020 року, яким зафіксовано порушення, передбачене абз.15 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт"- перевезення вантажу з перевищенням вагових норм, встановлених законом більше 10%, але не більше 20%, без оформлення дозволу відповідного зразка (а.с.11).

Крім того, посадовими особами Управіління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області за результатом зважування автомобіля позивача складено акт №034121 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 17.02.2020 року та довідку №030581 від 17.02.2020 року, в якому зафіксоване перевищення навантаження на вісь при нормі 22 зафіксовані показники 24,24 т (а.с.13,15).

Повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який був призначений на 14.04.2020 року, направлено позивачу поштою 17.03.2020 року, проте ним воно отримано та було повернуто відповідачу (а.с. 65-66).

Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, начальник Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області виніс постанову №134423 від 15.10.2019 року, якою на підставі абз.15 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" до ТОВ «Легіон-Авто 2000» застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн. (надалі спірна постанова, а.с.9).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України "Про автомобільний транспорт", Закону України "Про автомобільні дороги", норми Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567, якою затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Предметом даного спору є правомірність/протиправність постанови №189251 від 14.04.2020 року про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмір 17000грн.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт".

Так, частинами 14, 17, 18 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Слід зазначити, що Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з пунктом 16 Порядку №1567 рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи.

Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації.

Слід взяти до уваги, що під час проведення рейдової перевірки можливе:

- застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис "Укртрансбезпека";

- використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою;

- здійснення габаритно-вагового контролю;

- використання засобів аудіо - та відеотехніки для запису процесу перевірки;

- використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення.

Пунктами 21, 22 Порядку №1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Одним із доводів протиправності спірної постанови позивач зазначає про необізнаність про розгляд справи 14.04.2020 року.

З цього приводу відповідач зазначає, що на адресу позивача надіслане повідомлення про розгляд справи поштовим відправленням 17.03.2020 року, що підтверджується квитанцією по сплаті поштових послуг, проте поштове відправлення не було вручено, та повернуто адресату (а.с. 65).

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що згідно із інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень на Офіційному сайті «Укрпошта» копію повідомлення направлено на адресу позивача 17.03.2020, яке 20.03.2020 року надійшло до відділення зв`язку, проте не було вручено під час доставки (а.с. 60).

На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз вказаних обставин свідчить про те, що відповідач виконав свій обов`язок щодо повідомлення особи про розгляд справи про порушення Товариством «Легіон-Авто 2000» габаритно-вагових норм.

Отже позивач мав можливість отримати дане повідомлення та бути присутнім при розгляді справи.

При цьому повідомлення про розгляд справи відповідачем направлене за місцем знаходження позивача, що зазначене в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб (м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, буд. 75, офіс 22).

Така ж адреса зазначена і в акті від 17.02.2020 року №034121 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. Акт підписаний водієм транспортного засобу. Отже позивач був обізнаний про здійснення габаритно-вагової перевірки за наслідками якої встановлено перевищення автомобілем, що належить позивачу, вагових нормативів.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять даних, що у період направлення відповідачем повідомлення за місцем находження позивача (м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, буд. 75, офіс 22), позивач з поважних причин не знаходився за вказаною адресою та не мав можливості отримувати поштову кореспонденцію.

Крім того, умисне не одержання поштової кореспонденції або не одержання поштової кореспонденції без поважних причин, не може слугувати підставою для висновку про неналежне повідомлення особи про розгляд справи про перевищення вагових нормативів.

Пунктами 25, 26, 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (№1567) встановлено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, відповідач правомірно здійснив розгляд справи без участі суб`єкта господарювання, оскільки суб`єкт господарювання належним чином був повідомлений про розгляд справи.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач вчинив усі залежні від нього дії, а саме направив повідомлення про розгляд справи близько місяця до призначеної дати, та у зв`язку із неявкою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, правомірно розглянув справу без її участі.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що доводів, які б могли вплинути на зміст оскаржуваної постанови позивачем не зазначено, при цьому, наведені позивачем доводи щодо необізнаності позивача про розгляд справи 14.04.2020 року не можуть бути підставою для скасування постанови.

Така позиція суду узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеної у постанові від 11.02.2020 року у справі №820/4624/17.

Щодо доводу позивача, як на підставу для скасування постанови, а саме, що законодавством не передбачена видача дозволу на перевезення великоваговим автомобільним транспортом подільного вантажу.

З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 4, 5 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Адміністративно-господарські штрафи стягуються відповідно до закону центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), і зараховуються до Державного бюджету України.

Матеріалами справи підтверджується, що постановою №189251 від 14.04.2020 року до позивача, як до автомобільного перевізника, застосовано адміністративно-господарський штраф згідно з абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Слід зазначити, що цією нормою передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" наведені такі визначення:

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження;

- дозвіл узгодження умов та режимів перевезень - додатковий дозвіл, що видається уповноваженими органами на проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу.

Позивач зазначає, що дозвіл при перевезенні подільних вантажів не передбачено законодавством, однак це не дає позивачу правових підстав для перевищення вагових норм при перевезенні подільних вантажів. При цьому, перевищення вагових норм при перевезенні подільних вантажів не позбавляє суб`єкта господарювання від накладення штрафу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При цьому, товарно-транспортна накладна має містити, крім іншого, зазначення вантажу та його вагу.

Частиною 3 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" установлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух", з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" встановлено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (надалі - Правила №30), які встановлюють єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Пунктом 3 Правил №30 визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Згідно з пунктом 4 Правил №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" через центри надання адміністративних послуг.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 % (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Однак, перевищення вагового нормативу, що зафіксовано відповідачем в ході перевірки транспортного засобу, що належить позивачу, - становить більше 10 %.

Пунктом 7 Порядку №30 передбачено, що дозвіл видається на одноразовий проїзд великогабаритного та великовагового транспортного засобу. У разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці.

Відповідно до пункту 28 Порядку №30 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Перевізник має право на відшкодування вантажовідправником чи замовником коштів, внесених у рахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Погодження маршруту видається після внесення в установленому розмірі плати за проїзд. У разі прийняття рішення про відмову перевізника від проїзду за погодженим маршрутом внесена плата за проїзд не повертається.

Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (надалі - Порядок №879), а також ставки плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

За визначеннями, наведеними у пункті 2 Порядку №879:

- великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 %;

- габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

- документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу;

- дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. №30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами", після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.

Згідно з пунктами 3, 6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

За змістом пунктів 15, 16, 20 Порядку №879, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до пункту 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту. Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 року №1007/1207, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 року за №215/24992, затверджено Порядок взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування (надалі - Порядок №1007/1207).

Пунктом 2 Порядку №1007/1207 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування здійснюється відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України "Про автомобільний транспорт", «Про дорожній рух", «Про автомобільні дороги", «Про міліцію", Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879.

Згідно з пунктом 3 Порядку №1007/1207 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю зокрема:

1) визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

3) здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року №422;

4) видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1);

5) складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

9) при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку;

10) у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Пунктом 5 Порядку №1007/1207 передбачено, що працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю:

1) здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом 6 пункту 4 цього Порядку, з дотриманням Правил дорожнього руху;

2) здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом;

3) у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за №128/2568, затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (Правила №363), які визначають права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи не містять доказів, що спростовують перевищення позивачем вагових параметрів, що зафіксовано у чеку зважування і актах та довідці від 17.02.2020 року.

Так, у чеку та наведених документах зазначено, що перевезення вантажу здійснювалось транспортним засобом із строєнною віссю, навантаження на яку становило 24,24 т.

Зважаючи на те, що параметри цього великовагового транспортного засобу (контейнеровозу) перевищили нормативно допустимі вагові параметри на 10,18 %, то відповідно до ч.4 ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги", п.4 Правил №30, обов`язковим документом для руху такого транспортного составу автомобільними дорогами мав бути відповідний дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції перевізнику після внесення ним плати за проїзд у розмірі, визначеному за ставками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування".

Доказів наявності у позивача як у автомобільного перевізника такого дозволу при перевезенні 30.01.2020 року вантажу автомобілем позивача матеріали справи не містять.

Отже у ході розгляду справи доведено факт вчинення позивачем як автомобільним перевізником господарського правопорушення, передбаченого абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Доводи позивача, що за відсутністю відповідного дозволу (при здійсненні перевезення подільного вантажу з перевищенням вагових норм) відповідач не має права притягувати його до адміністративно-господарській відповідальності відхиляються судом через їх безпідставність, оскільки таке тлумачення ним норм права ґрунтується на дискримінаційному підході до інших автоперевізників в залежності від виду вантажу, який перевозять.

Так у разі перевезення подільного вантажу з перевищенням вагових обмежень, автомобільний перевізник (за позицією позивача) отримує лише розрахунок плати за проїзд, натомість автомобільний перевізник, який перевозить неподільний вантаж з перевищенням встановлених вагових габаритів отримує і розрахунок плати за проїзд, і штраф.

Такі доводи не ґрунтується на нормах закону, згідно яких позивачу заборонено перевозити вантаж, у тому числі і подільний, з перевищенням вагових норм без відповідного дозволу, оскільки здійснення перевезення подільного вантажу з перевищенням вагових обмежень заборонено законом та взагалі не передбачає жодної правової можливості для здійснення таких перевезень.

Також, слід зазначити, що наведена позивачем постанова Верховного Суду від 29.01.2020 року у справі 514/1460/16, стосується абзацу 3 частини 1 статті 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», натомість, у справі що розглядається, позивача притягнуто до відповідальності за абзацом 15 частини 1 статті 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», отже до даних правовідносин не можна застосувати висновки, що покладені в основу зазначеної постанови.

Крім того, недоречним є посилання позивача на пункт 63 постанови Верховного Суду від 29.01.2020 року у справі №514/1460/16, оскільки у даному пункту Верховний Суд стисло виклав зміст рішення суду першої інстанції, без наведення жодних своїх правових висновків. Крім того, даним судовим рішення скасовані судові рішення у даній справі та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позивач, як на підставу своїх доводів надав копію листа Національної поліції Департаменту патрульної поліції від 17.07.2020 року.

Проте, наведений лист жодної доказаної інформації не містить, не є нормою права та, зокрема, не стосується розгляду даної справи.

Так, згідно пункту 2.3 - 2.7 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року N363 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 р. за N128/2568 за фізичним станом вантажі можуть бути твердими, рідкими і газоподібними.

За наявністю тари вантажі підрозділяються на ті, для яких тара потрібна і для яких вона не потрібна.

За способом вантаження і розвантаження вантажі бувають: штучними, сипучими, навалочними і наливними.

Такі вантажі як швидкопсувні, небезпечні, антисанітарні та живі - мають свої специфічні властивості.

В залежності від маси, габаритів одного вантажного місця та специфіки вантажі підрозділяються на такі, перевезення яких здійснюється: за цими правилами і за спеціальними правилами (великовагові, великогабаритні, небезпечні).

Позивачем здійснювалось перевезення відсіву, який є сипучим вантажем.

Саме перевищення вагових параметрів на одну вісь (будь-яку) спричиняє руйнування дорожнього покриття дороги, саме за це і встановлена відповідальність.

В контексті п.22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Крім того, законодавець врегулював питання переміщення вантажу (також і в разі гальмування) як то похибка у 2%, а також обов`язок перевізника вживати дій щодо закріплення вантажу під час перевезень.

Матеріалами справи підтверджено недотримання відповідачем габаритно - вагових норм на другу вісь, яке становить 10,18%, що тягне за собою відповідальність (накладення штрафу).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду №803/1540/16 від 24.07.2019 року.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття, встановлено заборону перевезення подільних вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують вказані параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі).

У разі перевезення подільних вантажів вагові параметри не повинні перевищувати вищезазначені межі.

Відповідачем доведено правомірність прийнятої постанови №134948 від 10.03.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу, натомість позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги та не спростовано факту вчинення ним порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Тому колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог. у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результати апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон-Авто 2000» залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п.2 ч.5 ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

В повному обсязі постанова виготовлена 23.12.2020.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова