Справа № 420/10071/20
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області скасування податкового повідомлення рішення в частині,-

В С Т А Н О В И В:

05.10.2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення рішення в частині.

Ухвалою суду від 12.10.2020 року залишено без руху адміністративний позов.

Судом роз`яснено, що виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду уточненої позовної заяви (з копією для відповідача).

20.10.2020 року (вх.№43828/20) від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом із уточненим адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про скасування податкового повідомлення рішення №06-1521 від 29.07.2020 року в частині.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що згідно спірного повідомлення-рішення №0-1521 від 29.07.2020 року нарахований податок на нерухоме майно за 2019 рік, що знаходиться у власності фізичної особи - ОСОБА_1 (нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1055,9 кв.м.). Розрахунок податку було здійснено на підставі ставок, затверджених рішенням Маяківської сільської ради від 23 червня 2018 року № 15/2 «Про встановлення на території Маяківської об`єднаної територіальної громади місцевих податків і зборів на 2019 рік». Згідно з рішенням Маяківської сільської ради від 10 липня 2017 року № 461-VII «Про добровільне об`єднання територіальних громад», відповідних рішень Надлиманської сільської ради та Удобненської сільської ради утворена Маяківська об`єднана територіальна громада, до якої відноситься територія, на якій розташоване належне ОСОБА_1 нерухоме майно (територія Удобненської с/ради).

У позові вказано, що у відповідності до Рішення сесії Маяківської сільської ради від 23 червня 2018 року № 15/2 «Про встановлення на території Маяківської об`єднаної територіальної громади місцевих податків і зборів на 2019 рік» визначені наступні ставки податку на нерухоме майно; відмінне від земельної ділянки, а саме на нежитлові будівлі: для фізичних осіб підприємців 1% розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м., для фізичних осіб 0,5% розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м. ОСОБА_1 , згідно інформації, отриманої в державній податковій службі, стало відомо, що за належне йому майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 44 061 (сорок чотири тисячі шістдесят одна") гривня 71 копійка за ставкою, яка встановлена для фізичних осіб-підприємців у розмірі 1 % від мінімальної заробітної плати.

Як зазначено у позові, згідно Свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 08.09.2014 року та інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власником нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1055,9 кв.м. є фізична особа ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт громадянина України, серія та номер НОМЕР_3 , виданий 24.01.2013 року, видавник: Овідіопольський РВ ГУДМС України в Одеській області, країна громадянства: Україна). Тобто, власником вказаного об`єкту нерухомості є фізична особа, а не фізична особа-підприємець, а тому застосуванню підлягає ставка, що встановлена для фізичних осіб

Як стверджує позивач, оскільки статтею 266 Податкового кодексу України не визначено такого платника як фізична особа - підприємець, то такий платник - власник об`єктів житлової та нежитлової нерухомості сплачує податок на нерухоме майно, відмінне вад земельної ділянки, за нормами, передбаченими для фізичних осіб. Така позиція висловлена Державною податковою службою України та міститься у Загальнодоступному інформаційно-довідковому ресурсі Інформаційно-довідкового департаменту ДПС за посиланням http://zir.sfs.gov.ua/. Позивач зазначає, що за нормами чинного цивільного законодавства, а саме Цивільного кодексу України та Податкового кодексу України не передбачено такого суб`єкту права власності та платника податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки як фізична особа-підприємець, а тому нарахування податку повинне здійснюватися за ставками та правилами, які встановлені для фізичних осіб.

Крім того, вказує позивач, у спірному податковому повідомленні-рішенні №0117987- 5306-1521 від 29.07.2020 року також зазначається код бюджетної класифікації 18010300 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості».

У позові вказано, що спірне податкове повідомлення-рішення фіскального органу підлягає скасуванню не через відсутність у платника вказаного податкового обов`язку, а через висновок про неправильний розрахунок відповідачем суми податкового зобов`язання.

Також, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення контролюючим органом строків формування та направлення податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою суду від 29.10.2020 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Вказаною ухвалою судом вирішено проводити розгляд справи в порядку, визначеному ст.262 КАС України.

23.11.2020 року (вх.№ЕП/2202520) та 22.11.2020 року за (вх.№49756/20) від представника Головному управлінню ДПС в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками, згідно переліку, який у ньому викладено.

Так, у відзиві відповідач вказує, що Головне управління ДПС в Одеській області позов не визнає, та не погоджуєтеся з доводами позивача, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних причин.

З посиланням на положення ст.67 Конституції України, ст.21, пп.62.1.3 п.62.1 ст.62, п.75.1 ст.75, п.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України, відповідач вказує, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуженим об`єктів нерухомого майна у фізичної особи ОСОБА_2 значиться у, власності нежитлова будівля загальною площею 1055,9 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 08.09.2014 року. Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ОСОБА_1 за 2019 рік по нежитловій будівлі загальною площею 1055,9 м2, проведено за діючими ставками - 1%, затвердженим рішенням Маяківської сільської, ради від 23 червня 2018 року №15/2 та сформоване податкове повідомлення - рішення форми «Ф» № 0-1521-1521 від 29.07.2020 року про суму зобов`язання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік на суму 44 062,71 грн. Згідно відкритих відомостей ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрований в ДПА від 19.02.2013 року та подає податкові декларації платника єдиного податку, також відповідно з відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 власник об`єктів нерухомості та земельних ділянок.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

З урахуванням положень ч.1, ч.6 ст.120 КАС України, ст.258 КАС України, дана адміністративна справа вирішується судом у межах строку, визначеного ст. 258 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

З наданої до суду копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 26512062 (а.с.13), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 26512641 (а.с.14-15), інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуженим об`єктів нерухомого майна (а.с.16-17) позивачу як фізичній особі рішення про державну реєстрацію від 08.09.2014 року на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля загальною площею 1055,9 м2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 18.02.2013 року (Номер запису: 0037450).

Згідно з рішенням Маяківської сільської ради від 10 липня 2017 року № 461-VII «Про добровільне об`єднання територіальних громад», відповідних рішень Надлиманської сільської ради та Удобненської сільської ради утворена Маяківська об`єднана територіальна громада, до якої відноситься територія, на якій розташоване належне ОСОБА_1 нерухоме майно (територія Удобненської с/ради).

Рішенням сесії Маяківської сільської ради від 23 червня 2018 року № 15/2 «Про встановлення на території Маяківської об`єднаної територіальної громади місцевих податків і зборів на 2019 рік» визначені наступні ставки податку на нерухоме майно; відмінне від земельної ділянки, а саме на нежитлові будівлі: для фізичних осіб підприємців 1% розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м., для фізичних осіб 0,5% розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м.

Згідно з статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» у 2019 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня - 4173 гривні.

Судом встановлено, що 29.07.2020 року Головний управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-1521, яким згідно з п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості 18010300 за 2019 рік у розмірі 44062,71 грн. (а.с.10).

Як вказує позивач, не спростовується відповідачем та встановлено судом, вищевказаним рішенням визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості, а саме щодо об`єкту: нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1055,9 кв.м.

Розрахунок податку було здійснено на підставі ставок, затверджених рішенням Маяківської сільської ради від 23 червня 2018 року № 15/2 «Про встановлення на території Маяківської об`єднаної територіальної громади місцевих податків і зборів на 2019 рік», а саме за ставкою встановленою податку на нерухоме майно; відмінне від земельної ділянки (нежитлові будівлі) для фізичних осіб підприємців 1% розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м.

Вважаючи податкове повідомлення рішення №06-1521 від 29.07.2020 року в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у розмірі 22031,36 грн. таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з п.п.266.3.1, 266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.п.266.6.1 п.266.6 ст.266 Податкового кодексу України).

Водночас, відповідно до п.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Отже, чинними приписами Податкового кодексу України визначено те, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є лише фізичні та юридичні особи.

У переліку таких платників відсутня фізична особа-підприємець.

Пунктом 1 статті 230 ЦК України визначено, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.

Фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, в тому числі і нерухомого майна комерційного призначення, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати (ст. 325 ЦК України).

Суд, при вирішенні спору, звертає увагу, що стаття 266 ПК України не визначає таких платників податку як фізичні особи-підприємці, тому такі платники - власники об`єктів житлової та нежитлової нерухомості повинні сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нормами, передбаченими для фізичних осіб.

Податковий кодекс України не містить правових норм, які б надавали право відповідачу визначати грошове зобов`язання платникам податку на нерухоме майно для осіб, які мають спеціальний правовий статус, зокрема статус фізичної особи-підприємця, та, відповідно, застосовувати для них окрему ставку податку на нерухоме майно із визначенням умов оподаткування, що суперечить правовим нормам ПК України, вказаним у статті 4 ПК України.

Отже, сума грошового податкового зобов`язання, визначеного позивачу як власнику об`єкту: нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1055,9 кв.м. за 2019 рік повинна обчислюватись за ставкою для фізичних осіб 0,5% розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м. та із заокругленням сума податку повинна складати 22031, 35 грн. (1055,9*(4173,00*0,5%).

Натомість, відповідачем при визначенні такого податкового зобов`язання застосовано ставку для фізичних осіб-підприємців 1% розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.м. та із заокругленням сума податку склала 44062,71 грн.(1055,9*41,73).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем при прийнятті спірного рішення завищено суму грошового податкового зобов`язання, визначеного позивачу як власнику об`єкту: нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1055,9 кв.м. за 2019 рік на 22031,36 грн. (44062,71 грн. 22031,35).

Отже, податкове повідомлення рішення №06-1521 від 29.07.2020 року в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у розмірі 22031,36 грн. є таким, що підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи зазначене, доводи позивача про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області в частині є обґрунтованими, та відповідно, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно квитанції №67361 від 02.10.2020 року. позивачем сплачено судовий збір за подання вказаного адміністративного позову у розмірі 840,80 грн. (а.с.9).

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що розмір судового збору, що підлягає стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, становить 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 262, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області скасування податкового повідомлення рішення в частині задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення рішення №06-1521 від 29.07.2020 року в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у розмірі 22031,36 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, ).

Суддя Корой С.М.

.