Справа № 280/5719/20
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
28 грудня 2020 року Справа № 280/5719/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 )

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:
21.08.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача кошти за недонос речового майна у розмірі 10 718,47 грн. та сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Наказом командира в/ч НОМЕР_1 НГУ від 23.05.2020 року № 106, відповідача було звільнено з військової служби у запас. На час виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття усіх видів забезпечення, згідно довідки-розрахунку від 02.08.2018 № 58 встановлено, що впродовж 2017-2018 року (тобто коли солдат ОСОБА_1 проходив службу у частині в якості військовослужбовця контрактної служби), ним з речового складу частини було отримане деяке речове майно, строки експлуатації якого на момент звільнення військовослужбовця не закінчилися. Вартість недоношеного речового майна складає 9848,48 гривень + ПДВ у розмірі 1969,69. Всього 11818,18 грн.. (1099,71 грн. утримано під час проходження строкової військової служби). Загальна вартість, яка підлягає утриманню із ОСОБА_1 за недонос речового майна складає 10718,47 грн. У зв`язку із непогашенням вказаної заборгованості у добровільному порядку, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 26.08.2020 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та встановлено відповідачу термін для усунення недоліків. Позивачем через канцелярію суду надані документи на виконання ухвали суду, якими були усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 09.11.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін; з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 НГУ з 23 березня 2017 року по 23 червня 2019 року, що підтверджується відповідною довідкою начальника відділення кадрів від 04.05.2020 року № 745.

Відповідно до наказу командира військової частини від 23.07.2018 № 597 про підсумки службового розслідування, за неналежне виконання службових обов`язків на солдата ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби за контрактом через службову невідповідність».

Згідно з пунктами 1 та 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР. це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. Дія цього Положення поширюється також на осіб рядового га начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням ного цінності, шо спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Відповідно до п.3 підпункт «Г» Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Як вбачається з вище наведеного, через недбале виконання своїх службових обов`язків ОСОБА_1 був звільнений з військової служби за контрактом. Внаслідок недбалого виконання службових обов`язків виник збиток державі у розмірі 11818,18 грн. у вигляді недоносу речового майна отриманого під час проходження військової служби.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2018 № 734 «Про збиток нанесений державі» п. 1 у зв`язку з направленням для проходження строкової служби з військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_1 виник збиток державі в сумі 11818,18 грн. пов`язаний з недоносом отриманого речового майна, п.2. Начальнику фінансової служби занести збиток, нанесений державі в книгу грошових стягнень і нарахувань в сумі 11818,18 грн. на рахунок старшого солдата Щомісяця відраховувати з грошового забезпечення даного військовослужбовців в дохід держави 25% грошового забезпечення до повного погашення збитку, нанесеною державі.

Відповідно до Довідки про здійснені відрахування та виплати фінансової служби військової частини НОМЕР_1 з ОСОБА_1 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 734 від 05.09.2018 за період з 01.09.2018 р. по 23.05.2019 були здійснені наступні відрахування на загальну суму 1099,71 грн. На момент звільнення згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 106 від 23.05.2019 залишок боргу складає 10718,47 грн.

Під час проходження ОСОБА_1 військової строкової служби у військовій частині НОМЕР_1 , наказом командира в/ч НОМЕР_1 НГУ від 23.05.2020 року № 106, останнього було звільнено з військової служби у запас.

Відповідно до ч.2 ст. 24 ЗУ «Про військовій обов`язок і військову службу», фактично останнім днем проходження військової служби ОСОБА_1 вважається день ного відрахування зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 НГУ, тобто 23.05.2020 року.

Відповідно Довідки-розрахунку від 02.08.2018 № 58 встановлено, що впродовж 2017-2018 року (тобто коли солдат ОСОБА_1 проходив службу у частині в якості військовослужбовця контрактної служби), ним з речового складу частини було отримане деяке речове майно, строки експлуатації якого на момент звільнення військовослужбовця не закінчилися. Вартість недоношеного речового майна складає 9848,48 гривень + ПДВ у розмірі 1969,69 грн.. Всього 11818,18 грн.. (1099,71 грн. утримано під час проходження строкової військової служби). Загальна вартість, яка підлягає утриманню із ОСОБА_1 за недонос речового майна складає 10718,47 грн).

У зв`язку із непогашенням вказаної заборгованості у добровільному порядку, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить із наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Одним із видів військової служби є військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу (ч. 6 ст. 2 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону військовослужбовці, які проходять строкову військову службу, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом.

Для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України. (п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 24 Закону).

Як встановлено з матеріалів справи, наказом командира в/ч НОМЕР_1 НГУ від 23.05.2020 року № 106, відповідача було звільнено з військової служби у запас

Відповідно до п. 18 розділу III Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 червня 2017 року N 475 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 червня 2017 р. за N 797/30665, у разі звільнення військовослужбовців, зокрема, за службовою невідповідністю, вартість виданих їм предметів речового майна, які отримані під час проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України та строки експлуатації (носіння) яких не закінчилися, утримується з урахуванням строку перебування їх у носінні на підставі довідки-розрахунку на утримання вартості речового майна.

З матеріалів справи вбачається, що позивач підготував та вручив відповідачу довідку-розрахунок вартості недоносу речового майна № 52 від 02.08.2018 у розмірі 11818,18 грн.

З даним розрахунком відповідач ознайомлений, що засвідчив власним підписом.

Суд зазначає, що заборгованість у розмірі 1099,71 грн. утримано з відповідача під час проходження строкової військової служби.

Загальна вартість, яка підлягає утриманню із ОСОБА_1 за недонос речового майна складає 10718,47 грн. Однак сума боргу у розмірі 10718,47 грн. відповідачем не сплачена.

Таким чином, судом встановлено, що вартість виданих відповідачу предметів речового майна під час проходження військової служби у Національній гвардії України в сумі 10718,47 грн не сплачена, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення вказаної суми заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Таким чином, судові витрати на сплату судового збору, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України кошти за недонос речового майна у розмірі 10718,47 грн. (десять тисяч сімсот вісімнадцять грн. 47 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 28.12.2020.

Суддя О.В. Конишева