Справа № 725/3634/20
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/3634/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нестеренко Є.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

28 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Буковинської митниці Держмитслужби на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 22 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Буковинської митниці Держмитслужби про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася в Першотравневий районний суд м. Чернівці із позовною заявою до Буковинської митниці Державної митної служби (відповідача), про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 2099/40800/19 від 12.06.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України, відповідно до якої її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 287 040,84 грн.

Першотравневий районний суд м. Чернівці рішенням від 22.09.2020 позов задовольнив частково. Скасував постанову у справі про порушення митних правил № 2099/40800/19 від 12.06.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та надіслати справу на новий розгляд до Буковинської митниці Держмитслужби. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що оскільки у ОСОБА_1 наявний паспорт громадянки України і паспорт громадянки Румунії та вона має постійне місце проживання на території України, то відповідно до норм чинного законодавства України, вона у правових відносинах з Україною визначається лише громадянкою України, має статус громадянина - резидента та на території України повинна користуватися документами громадянина України, що передбачені чинним законодавством України.

Вважає, що дії громадянки України ОСОБА_1 мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, тобто дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що діях позивачки відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 485 Митного кодексу України

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.12.2019 о 18 год. 00 хв., на територію п/п "Порубне-Сірет" м/п "Вадул-Сірет" Буковинської митниці Держмитслужби в зону митного контролю прибув автомобіль марки "VW SHARAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - Румунія) під керуванням гр. ОСОБА_2 , яка слідувала з України до Румунії в приватних справах. У даному транспортному засобі окрім водія слідувало ще четверо пасажирів. Вказані громадяни обрали проходженні митного контролю по "зеленому коридору".

До митного контролю гр. ОСОБА_3 подала закордонній паспорт гр. Румунії НОМЕР_2 , виданий 23.08.2018 року уповноваженим органом м. Ботошани (Румунія) на ім`я " ОСОБА_4 ". Згідно орієнтуванні по фізичним особам від 05.03.2019 №168/24-70-20-05/17, що міститься в АСМО «Інспектор 2006», за інформацією CMC дана громадянка документована паспортом гр. України НОМЕР_3 на ім`я « ОСОБА_3 ». Під час проведенні митних формальностей вищевказана громадянка пред`явила закордонний паспорт гр. України НОМЕР_3 , виданий 09.06.2017 уповноваженим органом 7301.

Згідно поданого до митного контролю паспорта гр. Румунії НОМЕР_2 , виданого 23.08.2018 уповноваженим органом м. Ботошани (Румунії) на ім`я " ОСОБА_5 ", ІНФОРМАЦІЯ_1 , та пред`явленого закордонного паспорта громадянина України НОМЕР_3 , виданого 09.06.2017 року уповноваженим органом 730І на ім`я « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_1 гр." ОСОБА_4 ", ІНФОРМАЦІЯ_1 та « ОСОБА_3 » ІНФОРМАЦІЯ_1 є однією й тією ж особою.

Згідно інформації, яка міститься в програмно-інформаційному комплексі "Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення" ЄАІС ДМСУ було встановлено, що 03.01.2019 гр. ОСОБА_1 ввезла на територію України автомобіль марки "VW SHARAN", кузов НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - Румунія) в режимі тимчасового ввезення терміном до 1 року, використовуючи закордонний паспорт громадянина Румунії НОМЕР_2 , виданий 23.08.2018 року уповноваженим органом м. Ботошани (Румунія) на ім`я " ОСОБА_4 " в зоні діяльності Чернівецької митниці ДФС.

Згідно листа Красноїльської селищної ради від 04.02.2020 №302 гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 . Даних щодо наявності зареєстрованого за гр. ОСОБА_1 майна на території селища у селищній раді не має.

Згідно інформації викладеної в листі Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області від 02.01.2020 гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт. Красноїльськ Сторожинецького району Чернівецької області, значиться зареєстрованою за місцем проживання: АДРЕСА_1 (паспорт гр. України НОМЕР_5 , виданий 29. 03.2011 року Сторожинецьким РВ УМВСУ в Чернівецькій області). Гр. ОСОБА_1 користується паспортами громадянина України для виїзду за кордон України: НОМЕР_3 , виданий 09.06.2017 року уповноваженим органом 7301, JEH 860360, виданий 20.04.2011 року уповноваженим органом 7323. Дана громадянка дозвіл на виїзд на ПМП з України не отримувала.

На думку митниці, маючи статус "резидента", для перетину митного кордону на транспортному засобі марки "VW SHARAN", кузов НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип двигуна - дизель об`ємом 1968 см. куб. громадянка України ОСОБА_1 використала паспортний документ зі статусом "нерезидента" - гр. Румунії НОМЕР_2 на ім`я " ОСОБА_4 " з метою ухиленні від сплати митних платежів, передбачених законодавством Україні щодо вищевказаного транспортного засобу.

гідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ст. 485 Митного кодексу України (далі - МК України) передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Тобто, з об`єктивної сторони правопорушення передбачене ст. 485 МК України в частині вчинення дій щодо ухилення від сплати митних платежів, характеризується сукупністю трьох ознак, зокрема: діяння, спрямоване на ухилення від сплати митних платежів, суспільно небезпечні наслідки у вигляді ненадходження до бюджету відповідних платежів та причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Приписами ч. 1 ст. 493 МК України передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення.

Відповідно до ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 380 МК України транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Згідно п.3 ч.1 ст.292 МК України митні платежі не сплачуються у разі якщо, при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень Митного кодексу України не передбачає сплату митних платежів, на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ст. ст.529-530 МК України передбачають можливість оскарження постанови митниці до суду та перевірку законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом, що здійснюється в порядку, встановленому КАС України.

Як встановлено судом першої інстанції, вартість митних платежів розрахована службовою запискою, яка стала підставою для визначення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, накладеного на ОСОБА_1 відповідно до оскаржуваної постанови.

У вказаній записці зазначено, що відомості, щодо митної вартості транспортного засобу не можуть бути повністю достовірними, оскільки митна вартість транспортних засобів залежить від технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.50 МК України для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

Як передбачено ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ст.57 глави 9 МК України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

При цьому слід зазначити, що Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.07.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика) у пункті 7.35 вказано, що у разі відсутності цінових даних колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань.

Пунктом 7.53.5 Методики, дозволяється використання ресурсів мережі Інтернет, однак довідкові дані, які використовуються під час оцінки отримані з ресурсів мережі Інтернет, повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації і абсолютної URL-адреси і включені у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта (експертного дослідження).

Згідно ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі статтею 251 КУпАП-доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються : протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта , іншими документами.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, службова записка митного органу не є належним доказом у справі про порушення митних правил, оскільки не містить точного розрахунку митних платежів по вказаному транспортному засобу.

Враховуючи зазначене, колегія суддів зазначає, що митним органом не дотримано правила Методики, а саме включення довідкових даних отриманих з ресурсів мережі Інтернет у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта, оскільки в матеріалах справи взагалі відсутній звіт (акт) про оцінку або висновок експерта про визначення митної вартості транспортного засобу.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що уповноваженою посадовою особою митного органу не в повній мірі були виконані вимоги ст.489 МК України, а саме не встановлено належним чином митну вартість транспортного засобу, а тому висновок відповідача щодо правомірності визначення відповідачем митної вартості транспортного засобу є помилковим.

Аналогічної правової позиції при вирішенні даної категорії справ притримується і Верховний Суд у справах від 20.02.2018 №725/2009/17, від 24.04.2018 №331/2608/17, від 20.02.2018 №725/2009/17 .

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем не доведено правильність заявленої митної вартості автомобіля, уповноваженою посадовою особою митного органу, не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, оскільки службова записка по даній справі має інформативний характер і визначена в ній сума не є точною, а орієнтовною, на її підставі не може бути визначено митну вартість транспортного засобу, що має суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки санкція ст. 485 МК України передбачає стягнення у розмірі 300% саме несплаченої суми митних платежів.

Також, матеріали справи не містять відомостей щодо звернення митних органів до експертів автотоварознавців.

Отже, розмір митної вартості автомобіля, розмір митних платежів і розмір штрафу, а також умисел на ухилення від сплати митних платежів ОСОБА_1 є припущенням митного органу.

З матеріалів справи встановлено, що загальна вартість спірного автомобіля визначена відповідно до службової записки. Орієнтовна сума митних платежів складає 95 680,28 грн.

Вартість, митних платежів, визначених вказаною службовою запискою, стала підставою для визначення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, накладеного на ОСОБА_1 відповідно до оскаржуваної постанови.

При цьому, жодного доказу про те, на підставі чого митний орган дійшов висновку саме про таку суму митних платежів не наведено.

Також слід зазначити, що відповідачем на адресу позивача неодноразово надсилались листи, які містили інформацію про дату, час та місце розгляду справи про порушення митних правил 2099/40800/19 від 12.06.2020 року за ознаками правопорушення передбаченого ст. 485 Митного кодексу України. Однак матеріали справи не містять доказів отримання вказаних листів самим позивачем або його уповноваженим представником на 12.06.2020, тобто дату розгляду справи про порушення митних правил.

Водночас, у матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення позивача про розгляд 12.06.2020 митним органом питання стосовно притягнення її до адміністративної відповідальності та складення постанови у справі про порушення митних правил №2099/40800/19 від 12.06.2020, що, як наслідок, свідчить про порушення процедури повідомлення та розгляду адміністративних матеріалів щодо позивача.

З врахуванням правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 16 жовтня 2018 року по справі № 751/7809/16 щодо основоположного критерію визначення особи резидентом чи нерезидентом у розумінні Митного кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Для того щоб особа вважалася нерезидентом вона повинна відповідати певним критеріям характерним для нерезидентів України, а саме мати статус (бути) іноземця чи особи без громадянства або бути громадянином України, який має постійне місце проживання за межами України, у тому числі таким, який тимчасово перебуває на території України.

Враховуючи вищевказане та приписи п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що оскаржувана постанова підлягала скасуванню, а справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України - направлено до Буковинської митниці Держмитслужби на новий розгляд.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Буковинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 22 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.