Справа № 160/5416/20
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 160/5416/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу Дніпровської міської ради

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020

у справі № 160/5416/20

за позовом ОСОБА_1

до Дніпровської міської ради

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Дніпровської міської ради, в якому просив визнати протиправною бездіяльність останньої з приводу розгляду його клопотання від 18.08.2019 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою та зобов`язати Дніпровську міську раду повторно розглянути таке клопотання.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю Дніпровської міської ради, яка усупереч приписів земельного законодавства України відмовляє у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за відсутності визначених це законних підстав.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить повністю скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову у задоволені позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради під час опрацювання клопотання позивача з`ясовано, що останнім до клопотання не додано правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна, що унеможливлює підготовку відповідного проекту рішення міської ради. Відповідач зазначає, що відповідно до вимог Закону приватизація та надання в користування громадянам земельних ділянок під об`єктами нерухомого майна проводиться у разі надання громадянами правовстановлюючих документів на зазначене майно. Також зауважує, що фактично земельна ділянка, яку позивач має намір отримати у власність, розташована на території гаражного кооперативу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 звернувся до Дніпровської міської ради з клопотанням від 18.08.2019 року (зареєстровано відповідачем 23.10.2019 року за вх.№36/4791) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,01 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва індивідуальних гаражів, до якого також долучив копії рішення міськради №746 від 26.08.92р., наказ №100 від 08.04.93 р., паспорт громадянина України, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, план земельної ділянки (картографічний документ).

Листом відповідача від 24.12.2019 року № 8/7-3724 «Про розгляд звернення» позивача повідомлено про відсутність підстав для надання такого дозволу з посиланням на обставини того, що запитувана земельна ділянка знаходиться під майном гаражного кооперативу і не підлягає окремій приватизації або розділу. Також у листі міститься посилання на приписи ст.123 Земельного кодексу України з зазначенням того, що до поданого клопотання позивачем не долучено правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Указані обставини і слугували підставлю для звернення до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідне рішення Дніпровської міської ради з приводу клопотання позивача про надання дозволу на розробку землеустрою не приймалось, відповідач допустив протиправну бездіяльність з цього приводу, що у свою чергу є підставою для покладення на нього обов`язку вчинити дії щодо розгляду такого клопотання у межах строків, визначених законодавством України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та з цього приводу зазначає, що статтею 78 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За змістом положень ст. 122 Земельного кодексу України вирішення питань стосовно передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, наведені норми права дають підстави для висновку про те, що за наслідками розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування зобов`язаний прийняти одне із таких рішень: або надати такий дозвіл або відмовити у його наданні. Отже, за наслідками розгляду такого питання уповноважений орган приймає відповідний розпорядчий документ, який є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з ч. 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

У межах спірних правовідносин, за наслідками розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, відповідач у силу наведених правових норм був зобов`язаний прийняти розпорядчий документ у формі рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або про відмову у наданні такого дозволу. Проте, відповідного рішення за наслідком розгляду клопотання позивача Дніпровською міською радою не прийнято.

У той же час, клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, яке подане 18.08.2019 року, враховуючи приписи частини 3 статті 123 Земельного кодексу України, мало бути розглянуто у місячний строк, тобто не пізніше 18.09.2019 року. Однак, всупереч вимогам зазначеної норми відповідачем не розглянуто клопотання позивача у визначений строк. У відповідь на клопотання позивача відповідач направив лист від 24.12.2019 року про оформлення правовстановлюючих документів.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутність належним чином оформленого рішення Дніпровської міської ради про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, незважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд клопотання, свідчить про те, що компетентний орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

Вказаний правовий висновок кореспондується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року №806/2208/17.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Дніпровської міської ради з приводу розгляду клопотання від 18.08.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою підлягають задоволенню.

Ураховуючи, що протиправна бездіяльність відповідача полягала у неприйнятті жодного з тих рішень, які передбачені у частині 3 статті 123 Земельним кодексом України, у визначений законом строк, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача у цьому випадку є зобов`язання Дніпровську міську ради розглянути клопотання позивача.

Доводи відповідача, викладені в листі від 24.12.2019 року, з приводу того, що позивачем до клопотання не було надано правовстановлюючих документів на нерухоме майно та технічного паспорта на нерухоме майно, що унеможливлює вирішення питання про відведення земельної ділянки, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки розгляд та оцінка клопотання та доданих до нього матеріалів може бути здійснена міською радою виключно на пленарному засіданні, відтак висновки по суті клопотання, викладені в листі Дніпровської міської ради не мають юридичної сили в розумінні Земельного кодексу України. При цьому, викладені відповідачем обставини щодо регламенту підготовки проектів рішень у Дніпровській міській раді не впливає на характер спірних правовідносин та стосуються лише його внутрішнього діяльності.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції не убачає підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 у справі № 160/5416/20 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 у справі № 160/5416/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України..

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко