Справа № 463/12544/20
Суддя: Гирич С. В.
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/463/258/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Гирич С. В.

за участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

представника позивача Мельник О.В.

перекладача Саід Сафін Абубакер

відповідача Кірет Солав Ілуас Кірет

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки Республіки Ірак ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом про видворення відповідача за межі території України та її затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з підстав незаконного перебування на території України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що громадянка Республіки Ірак ОСОБА_1 відповідач на територію України потрапила нелегальним шляхом, а саме 29.10.2020 року прибула в порт «Одеський морський торговий порт» з уникненням прикордонного контролю. 27 грудня 2020 року діючи у складі групи осіб здійснила спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон, проте була затримана прикордонним нарядом. Відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. 29.12.2020 року відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення з України, яке остання виконати не в змозі, у зв`язку із відсутністю коштів та документа, який надає право на перетинання державного кордону. Родинні зв`язки у вищевказаної громадянки на території України відсутні. Україну вона розглядає як транзитну країну для подальшого незаконного потрапляння до країн західної Європи, з метою пошуку кращих умов проживання. Знаючи про можливість легально в`їхати до Європейських країн, відповідач вибрала незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому вона неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з наведених вище мотивів.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснила, що вирішили з релігійних причин емігрувати з країни проживання, де їх переслідують. ЇЇ чоловік перебуває в Німеччині, проте їй візу не відкрили. Прибула в Україну через порт в Одесі з Туреччини. Пробули в Одесі 15 днів, після чого їх привезли в Київ, а потім до Львова. Сім днів були у Львові, після чого її на автомобілі привезли до кордону для переходу кордону, де їх затримали. Рішення про добровільне видворення виконати не може, так як не має коштів і не знає, де знаходяться її документи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, громадянка Республіки Ірак ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи у складі групи осіб здійснила спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон, на напрямку 480 прикордонного знаку, на відстані 30 м від лінії державного кордону, територія Нижанковицького старостинського округу №1, Старосамбірського району Львівської області, внаслідок чого о 23 год. 20 хв. 27 грудня 2020 року була затримана прикордонним нарядом «Секрет» від відділення інспекторів прикордонної служби «Нижанковичі» відділу прикордонної служби «Смільниця» Львівського прикордонного загону

29 грудня 2020 року Старосамбірським районним судом Львівської області відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

29.12.2020 року начальником Львівського прикордонного загону відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення з України, яке громадянка Республіки Ірак ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке остання виконати не в змозі у зв`язку із відсутністю документів на право перебування на території України, а також коштів для легального виїзду з України, що підтвердила у судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідач дозволу на проживання в Україні не має, не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; затримана при незаконному перетині кордону з метою мігрувати в країни Європейського Союзу, Україну для неї є транзитною країною для подальшого незаконного потрапляння до країн західної Європи. Обставин, передбачених ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в ході судового розгляду не встановлено.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до п. 26 роз`яснень Пленуму Вищого адміністративного суду України № 1 від 25.06.2009 року «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», виходячи з положень частини четвертої ст. 30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та приписів ст. 289 КАС України, позовна заява з вимогою про затримання іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду лише з метою забезпечення видворення, тобто рішення судом про таке видворення повинно бути прийнято до вирішення питання про затримання або якщо такі позовні вимоги заявлені в одній позовній заяві, то під час вирішення такої позовної заяви.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідач не має законних підстав для перебування на території України та існує ризик перешкоджання видворенню за межі території України, оскільки в останньої відсутні документи, що дають право на виїзд з України. Крім цього, незаконний перетин ним державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу свідчить про те, що остання порушила вимоги статтей 4, 9, 16 згаданого вище Закону і підлягає примусовому видворенню.

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.371 КАС України, рішення суду в частині примусового видворення відповідача підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 12, 241, 244, 257, 246, 288, 289, 371 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

ухвалив:

позов - задовольнити.

Примусово видворити громадянку Республіки Ірак ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за межі території України.

Затримати з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянку Республіки Ірак ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України на строк 6 (шість) місяців починаючи з часу та дати фактичного затримання, а саме з 23 год. 20 хв. 27 грудня 2020 року.

Рішення в частині примусового видворення громадянки Республіки Ірак ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 288, 289, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Гирич С. В.