Справа № 240/10718/19
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2020-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10718/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капинос О.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

19 листопада 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача: Поліщук Ю.В.,

представника відповідача: Домарацької В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу міського комунального підприємства "Бердичівводоканал" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом міського комунального підприємства "Бердичівводоканал" до головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2019 року позивач, міське комунальне підприємство "Бердичівводоканал", звернулося в Житомирський окружний адміністративний суд з позовом до головного управління ДПС у Житомирській області (відповідача), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 26.06.2019 № про встановлення порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 26.06.2019 № про встановлення порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 18.06.2020 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що по деклараціям з податку на додану вартість липень-вересень 2018 та березень 2019, КП "Бердичівводоканал" задекларовано грошові зобов`язання з ПДВ, сплата яких відбувалась з порушенням п.57.1 ст.57 ПК України, оскільки відбувалась часткова сплата коштів, починаючи з 02.10.2018, що свідчить про порушення граничних строків для сплати відповідного податку. Зокрема, заборгованість зі сплати ПДВ у позивача виникла у 2018 році, а договір між підприємством та контролюючим органом про розстрочення податкового боргу укладений лише 21.03.2019, тобто після настання граничного терміну сплати податкових зобов`язань.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що контролюючим органом був нарахований штраф на штрафну санкцію по договору № 34 про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) між Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області та МКП "Бердичівводоканал", опираючись на п.126.1 ст. 126 Податкового Кодексу України. Отже, МКП "Бердичівводоканал" узгодив суму податкового зобов`язаний, уклавши договір № 34 про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань, який розірвано не було, тому підстави для застосування штрафу відсутні.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано приписи п. 3.8. Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, в яких зазначено, що якщо договір про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу) укладається пізніше дня прийняття рішення про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу), то таке рішення є підставою для ненарахування: пені, нарахованої за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, сума якого підлягає розстроченню (відстроченню), за період з початку дії розстрочення (відстрочення) до дати підписання договору; штрафу, нарахованого за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків, за період з початку дії розстрочення (відстрочення) до дати підписання договору.

Також вважає, що в результаті прийняття відповідачем рішення про розстрочення податкового боргу та укладення відповідного договору, визначені ПК України строки сплати податкових зобов`язань, розстрочених зазначеним договором, переносяться на строки сплати цих податків та податкових платежів, передбачені рішенням про розстрочення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що граничним терміном сплати грошових зобов`язань з ПДВ, поданих у податкових деклараціях були 02.10.2018, 30.10.2018, 19.11.2018, 01.05.2019. По несплачених узгоджених податкових зобов`язаннях тільки 21.03.2019 укладено договір про розстрочення грошових зобов`язань.

Тому, у зв`язку з несвоєчасною сплатою підприємством узгоджених сум податкового зобов`язання з ПДВ у загальній сумі 166 392,90 грн. із затримкою до та більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, нараховані штрафні санкції.

Вказує, що на момент погашення в інтегрованій картці платника податків в автоматичному режимі розрахувався штраф за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання згідно п. 126.1 ст. 126 ПК України у розмірі 10 і 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України, ГУ ДФС у Житомирській області винесено податкові повідомлення - рішення від 26.06.2019 № на суму 2424,50 грн. у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу (24 245,00 грн. х 10%) та № на суму 28429,58 грн. у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу (142 147,90 грн. х 20%).

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в червні 2019 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області) була проведена камеральна перевірка своєчасності сплати податку на додану вартість МКП "Бердичівводоканал", за результатами якої складено акт від 11.06.2019 №3718/06-30-50-12.

Перевіркою встановлено, що МКП "Бердичівводоканал" порушено вимоги п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) та несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання з ПДВ.

МКП "Бердичівводоканал" оскаржував акт камеральної перевірки в адміністративному порядку, шляхом подання заперечення на акт до контролюючого органу, а саме до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

ГУ ДФС у Житомирській області, розглянувши заперечення, висновки зроблені в акті перевірки від 11.06.2019 р. №3718/06-30-50-12, залишив без змін.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Житомирській області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 26.06.2019 № про встановлення порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), визначеного п. 54.1 ст. 54 та п.57.1 Податкового кодексу України та на підставі ст. 126 ПКУ за затримку на 8 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 24245 грн., за штрафними санкціями у розмірі 10% у сумі 2424, 50 грн.

- податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 26.06.2019 № про встановлення порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), визначеного п. 54.1 ст. 54 та п.57.1 Податкового кодексу України та на підставі ст. 126 ПКУ за затримку на 170 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 142147,90 грн., за штрафними санкціями у розмірі 20% у сумі 28429,58 грн.

21.03.2019 ГУ ДФС у Житомирській області прийнято рішення та між МКП "Бердичівводоканал" та ГУ ДФС у Житомирській області укладено договір про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань №34, яким орган ДФС надав платнику розстрочення сплати податкового боргу на суму 761780,41 грн. (321727,00 грн. - основний платіж та 317938,60 грн. - штрафні санкції, 122114,81 грн. - пеня) під проценти строком з 21.03.2019 по 27.12.2019.

Не погодившись з вищенаведеними податковими повідомленнями - рішеннями ГУ ДФС у Житомирській області від 26.06.2019 № та від 26.06.2019 № про встановлення порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, Міським комунальним підприємством "Бердичівводоканал" 08.07.2019 було направлено скаргу № 684 до Державної фіскальної служби України.

31.07.2019 Державною фіскальною службою України по скарзі МКП "Бердичівводоканал" було прийнято рішення про продовження строку розгляду скарги, строком до 09.09.2019 року (включно).

20.08.2019 у ДФС України відбувся розгляд матеріалів скарги на податкові повідомлення-рішення.

10.09.2019 МКП "Бердичівводоканал" отримав рішення про результати розгляду скарги, згідно якого Державною податковою службою України було прийнято рішення про залишення скарги без задоволення.

Позивач, вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України (далі ПК України).

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1. статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом, крім випадків, передбачених податковим законодавством (п. 54.1 статті 54 ПК України).

Зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки, розстрочки. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку (ст. 32 ПК України).

Відповідно до п.203.1 ст.203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Підпунктом 14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У розумінні підпункту 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 ПК України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

За змістом статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Слід зазначити, що фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Відповідно до п. 126. 1 ст. 126 ПК України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення-рішення (п. 116.1 ст. 116 Податкового кодексу України).

Отже, аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що на платника податку покладено обов`язок щодо самостійної сплатити суми податкового зобов`язання, зазначену у податковій декларації, протягом 10 календарних днів. При цьому, податкове законодавство наділяє контролюючий орган правом нарахувати штраф за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання лише із фактом такого порушення.

Перевірка своєчасності, повноти нарахування та сплати узгоджених податкових зобов`язань, у тому числі з податку на додану вартість є предметом камеральної перевірки, яка може бути проведена відповідачем протягом 1095 днів від дати зарахування грошових коштів, сплачених позивачем в розрахунок податкового боргу за минулі періоди.

При цьому, спрямування податковим органом сплаченого платником податку грошового зобов`язання є фактично сплатою простроченого грошового зобов`язання, а тому є підстави для застосування штрафних санкцій згідно ст. 126 ПК України.

У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

При цьому, диспозиція п. 126.1 ст. 126 ПК України не визначає спосіб погашення податкового боргу платником податків (самостійна сплата чи зарахування контролюючим органом в рахунок погашення боргу в порядку черговості його виконання) як обставину з якою законодавець пов`язує притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу.

Визначальним для притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу за ст. 126 ПКУ є факт несплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, тобто наявність податкового боргу, протягом певного строку, а розмір такого штрафу залежить від кількості днів такої несплати.

Тобто, зміст наведених вище законодавчих норм дає підстави для висновку, що розстрочення є лише законодавчо передбаченою формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу, а тому його не можна розцінювати як окремий спосіб погашення податкового боргу.

Разом з цим, укладення договору про розстрочення податкового боргу не змінює статус такої заборгованості та не спростовує того факту, що боржник вчинив податкове правопорушення у вигляді несплати податкового боргу і таке правопорушення триває до часу погашення боргу в добровільному чи примусовому порядку.

Як встановлено судом першої інстанції, за результатами проведеної камеральної перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість МКП "Бердичівводоканал" прийнято податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 26.06.2019 № , яким на підставі ст. 126 ПКУ за затримку на 8 календарних днів сплати грошового зобов`язання з ПДВ в сумі 24245 грн., відповідачем нараховані штрафні санкції у розмірі 10% у сумі 2424, 50 грн. та податкове повідомлення-рішення від 26.06.2019 №, яким на підставі ст. 126 ПКУ за затримку на 170 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 142147,90 грн., нараховані штрафні санкції у розмірі 20% у сумі 28429,58 грн.

Підставою для винесення оскаржуваних рішень стало порушення вимог п. 203.2 ст.203 ПК України, що полягає у несвоєчасній сплаті узгодженої суми податкового зобов`язання з ПДВ. Зокрема, за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань починаючи з 02.10.2018 по деклараціям з липня по вересень 2018 року та за березень 2019 року, які були сплачені позивачем на підставі договору про розстрочення податкового боргу №34.

Згідно вказаного договору, податковий борг включає в себе основний платіж - 321727 грн., штрафні санкції - 317938,60 грн., пеню - 122114,81 грн.

При цьому, спірними рішеннями штрафні санкції нараховувалися за несвоєчасну сплату основного боргу по податковим деклараціям, а також штрафним санкціям, які були визначені іншими податковими повідомленнями-рішеннями та час укладання договору про розстрочення податкового боргу №34 були узгоджені.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, укладення між контролюючим органом та позивачем договору №34 від 21.03.2019, за яким встановлено порядок його виконання шляхом розстрочення сплати боргу, не звільняє платника податків від відповідальності у вигляді штрафних санкцій статтею 126 ПК України.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що по деклараціям з податку на додану вартість липень-вересень 2018 та березень 2019, КП "Бердичівводоканал" задекларовано грошові зобов`язання з ПДВ, сплата яких відбувалась з порушенням п.57.1 ст.57 ПК України, оскільки відбувалась часткова сплата коштів, починаючи з 02.10.2018, що свідчить про порушення граничних строків для сплати відповідного податку.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями зі сплати ПДВ, розрахунком штрафних санкцій.

Зокрема, щодо податкового повідомлення - рішення від 26.06.2019 №, яким на підставі ст. 126 ПК України за затримку на 170 календарних днів сплати грошової о зобов`язання в сумі 142147,90 гри., нараховані штрафні санкції у розмірі 20% в сумі 28429,58 грн.

Дана штрафна санкція-розрахована відповідно до поданих платником податків податкових декларацій зі сплати ПДВ за період серпень - жовтень 2018 року, та узгодженого податкового повідомлення - рішення від 07.11.2018 № про застосування штрафної санкції у розмірі а саме:

- податкова декларація з ПДВ за серпень 2018 року на суму 183706 грн., подана до контролюючого органу 20.09.2018 сплата відбувалась частково на суму 41310,42 грн., залишок боргу було включено до договору на розстрочення податкового боргу від 21.03.2019. Отже, строк несплати у узгодженого грошового зобов`язання складає 170 днів (02.10.2018 -20.03.2019);

- податкова декларація з ПДВ за вересень 2018 року па суму 81899 грн., подана до контролюючого органу 22.10.2018 сплата відбувалась часткового на суму 71494,9 грн., залишок боргу було включено до договору на розстрочення податкового боргу від 21.03.2019. Тому, строк несплати у узгодженого грошового зобов`язання складає 141 день (31.10.2018 - 20.03.2019);

- узгодженого податкового повідомлення - рішення від 07.11.2018 № про застосування штрафної санкції у розмірі на суму 67260,29 грн., сплата відбувалась частково на суму 9342,59 грн., залишок боргу було включено до договору на розстрочення податкового боргу від 21.03.2019. Тобто, строк несплати у узгодженого грошового зобов`язання складає 122 день (19.11.2018 - 20.03.2019).

Зважаючи на вищевикладене, відповідно до п. 126. 1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах (у даному випадку): при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 26.06.2019 № , то дана штрафна санкція розрахована відповідно до поданої платником податків податкової декларації зі сплати ПДВ за березень 2019, яка була подана до контролюючого органу 18.04.2019 сплата відбулась 06.05.2019 та 08.05.2019 на суму 24245 грн., з яких нараховані штрафні санкції у розмірі 10% у сумі 2424,50 грн. (за затримку на 8 календарних днів сплати грошового зобов`язання).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, заборгованість зі сплати ПДВ у позивача виникла у 2018 році, а договір між підприємством та контролюючим органом про розстрочення податкового боргу укладений лише 21.03.2019, тобто після настання граничного терміну сплати податкових зобов`язань.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що до позивача правомірно застосована фінансова санкція за зазначене порушення, оскільки позивачем порушено термін сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягали скасуванню.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції приписів п. 3.8. Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, колегія суддів вважає необґрунтованими зважаючи на наступне.

Так, наказом Міністерства доходів і зборів України 10 жовтня 2013 року № 574 затверджено порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, який діє на виконання ст. 100 ПКУ.

Дія цього Порядку поширюється на платників податків - фізичних осіб (резидентів і нерезидентів), юридичних осіб (резидентів і нерезидентів) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів згідно з Кодексом.

Згідно п.1.4. Порядку, розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу доходів і зборів та укладено договір про розстрочення (відстрочення).

Пункт 3.7. Порядку вказує, що якщо на дату підписання договору суми грошових зобов`язань (податкового боргу) платника податків були вже частково погашені, то в договорі зазначається сума грошового зобов`язання (податкового боргу), визначеного в ІС на дату підписання договору.

Якщо договір про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу) укладається пізніше дня прийняття рішення про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу), то таке рішення є підставою для ненарахування: пені, нарахованої за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, сума якого підлягає розстроченню (відстроченню), за період з початку дії розстрочення (відстрочення) до дати підписання договору; штрафу, нарахованого за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків, за період з початку дії розстрочення (відстрочення) до дати підписання договору.

На розстрочені (відстрочені) грошові зобов`язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу).

Таким чином, Податковим кодексом встановлено, що обов`язки перенесення строків сплати грошових зобов`язань при розстроченні (відстроченні) грошового зобов`язання (податкового боргу) регулюються договором, укладеним між податковим органом та платником податків.

Отже, документом для нарахування штрафних санкцій згідно вимог ст.126 Податкового кодексу є податкова декларація з податку на додану вартість, у якій визначається сума грошового зобов`язання, що підлягає сплаті у строки, встановлені ст. 57 ПКУ.

Натомість, рішення про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу) не є підставою для нарахування штрафних санкцій та/або пені, а лише є підставою для укладення відповідного договору, без якого рішення податкового органу є неправомочним.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що Податковим кодексом передбачено нарахування штрафної санкції за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, зазначеного у поданій податковій декларації.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на Закон України "Про фінансову реструктуризацію" та статті 120, 185,187, 200-1, 201 Податкового кодексу України, оскільки ці норми не врегульовують спірних правовідносин.

Отже, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.

Однак, під час перегляду рішення суду першої інстанції порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог скаржника та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу міського комунального підприємства "Бердичівводоканал" залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 грудня 2020 року у зв`язку з хворобою суддів.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.