Справа № 280/2974/20
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 280/2974/20
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року

у справі №280/2974/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2020 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в якому просила

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії (пенсії померлого годувальника) позивачу з 85 % до 70 % сум грошового забезпечення; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачу виходячи з відсоткового значення розміру пенсії (пенсії померлого годувальника) 85 % сум грошового забезпечення, здійснивши такий перерахунок та виплату з 01.01.2016 з урахуванням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 по справі № 280/523/19, а також виплатити недоплачену частину пенсії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 р. у справі № 280/2974/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 р. у справі № 280/2974/20, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2014 р. в справі № 334/8782/14-ц встановлено знаходження непрацездатної ОСОБА_1 на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , який отримував пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015 р. в справі № 334/11743/14-а визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до заяви від 14.11.2014 р., зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 з 14.11.2014 р. пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 50% пенсії померлого годувальника.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015 р. в справі № 334/11743/14-а роз`яснено постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015 р. в цій справі та зазначено, що ГУ ПФУ в Запорізькій області зобов`язано призначити ОСОБА_1 з 14.11.2014 р. пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 50% пенсії померлого годувальника - 5923,48 грн.

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності щодо здійснення перерахунку та виплати 50% пенсії померлого годувальника ОСОБА_2 з 01.01.2016 р. відповідно до пунктів 3, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Запорізькій області від 30.03.2018 р., виданої відносно ОСОБА_2 , зобов`язання здійснити перерахунок і виплату 50% пенсії померлого годувальника ОСОБА_2 з 01.01.2016 р. відповідно до пунктів 3, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Запорізькій області від 30.03.2018 р., виданої відносно ОСОБА_2 , з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсії, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, та виплатити недоплачену частини пенсії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 р. позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 50% пенсії померлого годувальника ОСОБА_2 з 01 січня 2016 року відповідно до пунктів 3 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Запорізькій області "Про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції)" від 30.03.2018 (виданої відносно ОСОБА_2 ); зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 50% пенсії померлого годувальника ОСОБА_2 з 01 січня 2016 року відповідно до пунктів 3 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Запорізькій області "Про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції)" від 30.03.2018 р. (виданої відносно ОСОБА_2 ) з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсії, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.07.2019 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 р. в справі № 280/523/19 залишено без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 р. без змін.

Також, з матеріалів справи судом встановлено, що 21.11.2019 Запорізьким окружним адміністративним судом за заявою позивача в справі № 280/523/19 постановлена окрема ухвала, якою встановлене неналежне виконання боржником (Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області) судового рішення.

В подальшому, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 окрема ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 21.11.2019 в справі № 280/523/19 скасована.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 р. в справі № 280/523/19 співробітниками відповідача 25.07.2019 здійснений перерахунок пенсії позивача, в якому визначений розмір грошового забезпечення померлого годувальника в сумі 9655,35 грн., розмір пенсії померлого годувальника визначений в сумі 6758,75 грн. (виходячи з 70% від 9655,35 грн. - грошового забезпечення померлого годувальника).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог адміністративного позову з огляду на наступне.

Так, як вірно встановлено судом першої інстанції, 27.02.2001 чоловіку позивачки призначена пенсія за вислугу років, згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки помер. Пенсія чоловікові позивачки призначена у розмірі 85% грошового забезпечення (вислуга років 30) (висновок про призначення пенсії за вислугу років від 15.03.2001 по пенсійній справі №86/12892).

Отже, померлий годувальник отримував пенсію у розмірі 85% від грошового забезпечення.

В подальшому, відповідачем самостійно перераховано пенсію позивачки , шляхом обмеження граничного розміру пенсії померлого годувальника, з урахуванням приписів ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та у зв`язку із вимогами Постанови КМУ «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категорія осіб» №103 від 21.02.2018, в якій зазначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Колегія суддів вважає дані дії протиправними з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції Закону №3591-IV від 04.04.2006, що діяла на час призначення позивачу пенсії), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

ОСОБА_2 з 2001 року відповідачем призначена пенсія за вислугу років у розмірі 85 процентів грошового забезпечення.

В подальшому, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» N3668-VI від 8 липня 2011 року який набрав чинності 1 жовтня 2011 року, до ст.13 Закону №2262-XII внесено зміни, відповідно до яких максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166-VII від 27 березня 2014 року, який набрав чинності 1 квітня 2014 року, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 13 Закону №2262-XII, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії (з 85% до 70% сум грошового забезпечення) відбулася вже після призначення пенсії ОСОБА_2 та відповідно ОСОБА_1 після смерті годувальника.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, зміна максимального розміру пенсії з 85% до 70% сум грошового забезпечення, що відбулася у ч. 2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку.

Внесені Законами №3668-17 та №1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% та 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.

Виходячи з цього при перерахунку пенсії відповідач повинен був застосувати норми частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ в редакції Закону №3591-IV від 04.04.2006, що діяла на час призначення пенсії, якою максимальний розмір грошового забезпечення для призначення пенсії встановлювався не більше 90% від розміру грошового забезпечення, яке враховано при обчисленні пенсії.

Частиною 3 статті 1-1 Закону №2262-ХІІ встановлено, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак Законом №2262-ХІІ та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також не передбачено зменшення основного розміру пенсії у разі проведення її перерахунку.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи з рішень Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічної думки дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи №240/5401/18 (адміністративне провадження №Пз/9901/58/18 у рішенні від 04.02.2019).

Таким чином відповідачем при проведенні перерахунку пенсії позивачки протиправно зменшено розмір пенсії за вислугу років померлого годувальника ОСОБА_2 з 85% на 70% грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 8 липня 2015 року у справі №732/48/15 та Верховним Судом у постановах від 31 січня 2018 року у справі № 523/4930/15-а та від 27 лютого 2018 року у справі №642/3284/17, від 19.06.2018 року у справі №583/2264/17.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 р. у справі № 280/2974/20 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 р. у справі № 280/2974/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко