Справа № 816/379/16
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Алєксєєва Н.Ю.

21 грудня 2020 р.Справа № 816/379/16
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року, прийняту за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 816/379/16 за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про стягнення заробітної плати, -

встановила:

24.03.2016 року ОСОБА_2 звертався до суду з позовом, яким просив:

- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (далі ТУ ДСА України в Полтавській області) недорахованої в 2009 - 2010 роках частини заробітної плати у вигляді надбавки за вислугу років у розмірі 43.579,06 грн.;

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2016 року, адміністративний позов ОСОБА_2 задоволений частково.

Судовим рішення стягнуто з ТУ ДСА України в Полтавській області на користь ОСОБА_2 надбавку за вислугу років у розмірі 2.045,00 грн. із відрахуванням обов`язкових платежів та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 468,71 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 14.05.2020 року у справі № 816/379/16 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2016 року у справі № 816/379/16 скасовано в частині відмови в задоволенні позову щодо нарахування та виплати за період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року надбавки за вислугу років в розмірі визначеному ч. 4 ст. 44 Закону України від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі Закон № 2862-ХІІ) з урахуванням додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань. В цій частині ухвалено нову постанову про задоволення позовних вимог.

Зобов`язано ТУ ДСА України в Полтавській області нарахувати та виплати ОСОБА_2 за період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року надбавку за вислугу років в розмірі визначеному ч. 4 ст. 44 Закону № 2862-ХІІ з урахуванням додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань та компенсацію відповідно до Закону України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050-ІІІ).

В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2016 року - залишено без змін.

04.09.2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні щодо виконання постанови Верховного суду від 14.05.2020 року у справі № 816/379/16 за позовом ОСОБА_2 до ТУ ДСА України в Полтавській області про стягнення заробітної плати, у якій вона просила замінити стягувача ОСОБА_2 на неї у частині стягнення 1/2 частки нарахованої ОСОБА_2 за період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року надбавки за вислугу років в розмірі, визначеному ч. 4 ст. 44 Закону № 2862-ХІІ з урахуванням додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань та компенсацію відповідно до Закону № 2050-ІІІ.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , а єдиними спадкоємцями після його смерті є його діти вона та ОСОБА_3 . Також зазначила, що вона є рідною донькою спадкодавця та є спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину, а тому їй належить право заміни сторони виконавчого провадження.

Крім того, акцентувала увагу, що судове рішення в частині нарахування ОСОБА_2 за період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року надбавки за вислугу років в розмірі, визначеному ч. 4 ст. 44 Закону № 2862-ХІІ з урахуванням додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань та компенсацію відповідно до Закону № 2050-ІІІ виконане ТУ ДСА України в Полтавській області.

Водночас, у частині виплати нарахованих ОСОБА_2 за період з 01.01.2009 по 31.12.2010 надбавки за вислугу років в розмірі визначеному ч. 4 ст. 44 Закону № 2862-ХІІ з урахуванням додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань та компенсацію відповідно до Закону № 2050-ІІІ сторона стягувача підлягає заміні з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 1/2 частці кожна.

Заперечуючи проти заяви ОСОБА_1 , ТУ ДСА в Полтавській області зазначив, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до винесення Верховним Судом постанови від 14.05.2020 року. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 639/5047/16 зазначив, що право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати має особистий характер, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті забезпечити наявність засобів існування конкретної особи. Тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати припиняються.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Замінено стягувача Чередникова С.М. на ОСОБА_1 щодо виконання постанови Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 14.05.2020 року у справі № 816/379/16 за позовом ОСОБА_2 до ТУ ДСА України в Полтавській області про стягнення заробітної плати в 1/2 частині зобов`язання ТУ ДСА України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 за період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року надбавки за вислугу років в розмірі визначеному ч. 4 ст. 44 Закону № 2862-ХІІ з урахуванням додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань та компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено, що ОСОБА_2 була присуджена надбавка за вислугу років в розмірі визначеному ч. 4 ст. 44 Закону № 2862-ХІІ з урахуванням додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань та компенсацію відповідно до Закону № 2050-ІІІ, при цьому ОСОБА_1 є рідною донькою померлого ОСОБА_2 та є його спадкоємицею за законом.

При цьому, суд відхилив посилання ТУ ДСА в Полтавській області на постанову Верховного Суду від 12.02.2020 року, оскільки правовідносини, які виникли у справі, на яку посилається представник управління, не є подібними правовідносинам, що виникли у цій справі.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ТУ ДСА в Полтавській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у запереченнях на заяву.

За приписами ст. 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач у справі № 816/379/16 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 88).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 (а.с. 129).

02.10.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які є спадкоємцями майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа № 201/2017 відкрита у Другій лубенській державній нотаріальній конторі) укладено договір про поділ спадкового майна (а.с. 97).

02.10.2018 року державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. на підставі договору про поділ спадкового майна від 02.10.2018 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом (спадкова справа № 201/2017) на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 130).

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, ст. 1227 ЦК України регулює питання спадкування сум, право на одержання яких виникло у спадкодавця за життя, але не було ним реалізоване.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України).

Як установлено судом, постановою Верховного Суду від 14.05.2020 року зобов`язано ТУ ДСА України в Полтавській області нарахувати та виплати ОСОБА_2 за період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року надбавку за вислугу років в розмірі визначеному ч. 4 ст. 44 Закону № 2862-ХІІ з урахуванням додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань та компенсацію відповідно до Закону № 2050-ІІІ.

Отже, суми виплат, які належали ОСОБА_2 , визначені судовим рішенням, яке набрало законної сили, однак не отримані останнім за життя.

Статтею 52 КАС України визначено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Частиною 1 статті 379 КАС України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з ч. 4 ст. 379 КАС України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 року по справі № 2а/0612/649/11, в постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року по справі № 815/1303/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від право попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Конституційним Судом України у рішенні № 18-рп/2012 від 13.12.2012 року зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013, Конституційний Суд України у рішенні від 26.06.2013 року вказав, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_2 була присуджена надбавка за вислугу років в розмірі визначеному ч. 4 ст. 44 Закону № 2862-ХІІ з урахуванням додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань та компенсацію відповідно до Закону № 2050-ІІІ, при цьому ОСОБА_1 є рідною донькою померлого ОСОБА_2 та є його спадкоємицею за законом, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для процесуального правонаступництва по справі.

Разом з тим, колегія суддів бере до уваги, що спадкоємцем ОСОБА_2 є також ОСОБА_3 , що підтверджується договором про поділ спадкового майна від 02.10.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для заміни стягувача ОСОБА_2 на ОСОБА_1 щодо виконання постанови Верховного суду від 14.05.2020 року у справі № 816/379/16 за позовом ОСОБА_2 до ТУ ДСА України в Полтавській області про стягнення заробітної плати в 1/2 частині: зобов`язання ТУ ДСА України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 за період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року надбавки за вислугу років в розмірі визначеному ч. 4 ст. 44 Закону № 2862-ХІІ з урахуванням додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань та компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ.

Щодо посилання ТУ ДСА в Полтавській області на постанову Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 639/5047/16, у якій зазначено, що право на компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати має особистий характер, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті забезпечити наявність засобів існування конкретної особи, тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати припиняються, колегія суддів зазначає, що правовідносини, які виникли у справі, на яку посилається представник управління, не є подібними правовідносинам, що виникли у цій справі.

Крім того, колегія суддів зауважує, що право на отримання компенсації втрати частини доходу виникло та присуджено ОСОБА_2 , у той час як у межах справи, на яку посилається ТУ ДСА в Полтавській області, позивач звернувся з позовом про стягнення компенсації з роботодавця вже після смерті спадкодавця.

Інші доводи апеляційної скарги означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 316, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова
Постанова у повному обсязі виготовлена і підписана 28 грудня 2020 року.