Справа № 200/13325/19-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 р. Справа№200/13325/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., при секретарі судового засідання Воліковій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Донецької області про визнання рішення незаконним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Ради адвокатів Донецької області (далі відповідач) про визнання незаконним рішення № 15/4 від 30 жовтня 2019 року, зобов`язання направити на стажування до адвоката ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначено, що 28 березня 2018 року позивачем було складено кваліфікаційний іспит на право заняття адвокатської діяльністю, про що було прийнято рішення КДКА міста Києва. В жовтні 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про направлення для проходження стажування до адвоката ОСОБА_2 , однак рішенням № 15/4 від 30 жовтня 2019 року йому було відмовлено у зв`язку з не легітимністю органу, який видав свідоцтво про складання кваліфікаційного іспиту.Позивач вважає вказане рішення незаконним, оскільки відсутні будь-які підстави для визнання КДКА міста Києва нелегітимним органом.

Ухвалою суду від 11 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи.

02 січня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача повністю заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що КДКА м. Києва, в якому склав кваліфікаційний іспит позивач є громадською організацією в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», не є органом самоврядування та не має права використовувати повноваження визначенні статтею 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», в тому числі щодо прийняття кваліфікаційного іспиту у осіб, які виявили бажання отримати свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю. Крім того, адвокатом ОСОБА_3 були привласнені повноваження Голови КДКА м. Києва, що встановлено рішенням Ради адвокатів України № 23 від 30 березня 2018 року. Таким чином, підписуючи свідоцтво про складання кваліфікаційного іспиту позивачем, адвокат ОСОБА_3 неправомірно позиціонував себе як керівник органу адвокатського самоврядування міста Києва, що призвело до притягнення його до дисциплінарного стягнення у вигляду зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю. Представник відповідача також зазначив, що постановою Великої палати Верховного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 826/16500/17 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2019 року скасовано, а справу закрито, а тому посилання позивача на зазначене рішення як на обґрунтування позовних вимог є помилковим.

Ухвалою суду від 13 січня 2020 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року підготовче засідання відкладено, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 03 грудня 2020 року позивач та представник відповідача про дату, час та місце проведення якого повідомлення належним чином, не з`явились.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 02 червня 2017 року № .

На підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва (ідентифікаційний код за ) від 28 березня 2018 року № 16-114, головою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва видано ОСОБА_1 свідоцтво про складання кваліфікаційного іспиту відповідно до Закону України «Про адвокатури та адвокатську діяльність» від 03 квітня 2019 року № 001111.

За результатом розгляду заяви позивача щодо направлення для проходження стажування, Радою адвокатів Донецької області було прийнято рішення № 15/4 від 30 жовтня 2019 року про оцінку результатів стажування та видачі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до вказаного рішення відповідачем вирішено відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про направлення на стажування до адвоката ОСОБА_2 з підстав отримання ним свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту нелегітимним органом (видане КДКА м. Київ серія НОМЕР_3 від 03 квітня 2018 року).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. (ч. 1 ст. 6 Закону ).

Відповідно до ст. 8 особа, яка виявила бажання стати адвокатом та відповідає вимогам частин першої та другої статті 6 цього Закону, має право звернутися до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за місцем проживання із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту. Порядок допуску до складення кваліфікаційного іспиту та перелік документів, що додаються до заяви, затверджуються Радою адвокатів України.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури перевіряє відповідність особи вимогам, установленим частинами першою та другою статті 6 цього Закону. З метою перевірки повноти та достовірності відомостей, повідомлених особою, яка виявила бажання стати адвокатом, і за наявності письмової згоди такої особи кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, кваліфікаційна палата або визначений нею член палати можуть звертатися із запитами до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань, що зобов`язані не пізніше десяти робочих днів з дня отримання запиту надати необхідну інформацію.

Відмова в наданні інформації на такий запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, установлену законом.

У разі ненадання особою, яка виявила бажання стати адвокатом, письмової згоди на перевірку повноти та достовірності повідомлених нею відомостей така особа до кваліфікаційного іспиту не допускається.

Строк розгляду заяви про допуск до складення кваліфікаційного іспиту не повинен перевищувати тридцяти днів з дня її надходження.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури приймає рішення про:

1) допуск особи до кваліфікаційного іспиту;

2) відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту.

Відповідно до ст. 9 Закону кваліфікаційний іспит є атестуванням особи, яка виявила бажання стати адвокатом. Кваліфікаційний іспит полягає у виявленні теоретичних знань у галузі права, історії адвокатури, адвокатської етики особи, яка виявила бажання стати адвокатом, а також у виявленні рівня її практичних навичок та умінь у застосуванні закону. Організація та проведення кваліфікаційного іспиту здійснюється кваліфікаційною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Порядок складення кваліфікаційних іспитів, методика оцінювання та програма кваліфікаційних іспитів затверджуються Радою адвокатів України. Рада адвокатів України може встановити плату за складення кваліфікаційного іспиту та порядок її внесення. Кваліфікаційні іспити проводяться не рідше одного разу на три місяці. Особі, яка склала кваліфікаційний іспит, протягом десяти днів з дня складення кваліфікаційного іспиту кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури безоплатно видає свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту. Свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту дійсне протягом трьох років з дня складення іспиту.

При цьому, рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2013 року №270 був затверджений Порядок допуску до складення кваліфікаційного іспиту, порядок складення кваліфікаційного іспиту та методика оцінювання результатів складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні

Відповідно до пункту 1 розділу 5 Порядку допуску до складення кваліфікаційного іспиту, порядок складення кваліфікаційного іспиту та методика оцінювання результатів складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2013 року №270, рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про допуск або відмову у допуску до складення іспиту, затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу особі свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту, затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та відмову у видачі свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту приймається складом кваліфікаційної палати КДКА відкритим голосуванням простою більшістю голосів та підписується Головою КДКА, а також головою та секретарем кваліфікаційної палати КДКА, а у разі їх відсутності - головуючим на засіданні членом кваліфікаційної палати КДКА та членом кваліфікаційної палати КДКА, який виконував обов`язки секретаря палати КДКА.

Так, відповідно до частин першої та третьої статті 2 Закону, адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Згідно з частиною другою статті 46 Закону адвокатське самоврядування здійснюється через діяльність конференцій адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рад адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, ревізійних комісій адвокатів регіонів (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої ревізійної комісії адвокатури, Ради адвокатів України, з`їзду адвокатів України.

За приписами частин першої, десятої та одинадцятої статті 50 Закону Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури утворюється з метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати право на заняття адвокатською діяльністю, та вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є юридичною особою і діє відповідно до цього Закону, інших законів України та положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури.

Установчим документом кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури є положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, яке затверджується Радою адвокатів України.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 50 Закону прийняття рішень щодо видачі свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту відноситься до повноважень Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону визначено, що адвокатське самоврядування ґрунтується на принципах виборності, гласності, обов`язковості для виконання адвокатами рішень органів адвокатського самоврядування, підзвітності, заборони втручання органів адвокатського самоврядування у професійну діяльність адвоката.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачу на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва (ідентифікаційний код за ) від 28 березня 2018 року № 16-114 було видане свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту серії НОМЕР_4 від 03.04.2018 р.

В підтвердження правомірності видачі свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту серії НОМЕР_4 від 03.04.2018 р. Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури міста Києва (ідентифікаційний код за , місцезнаходження країна, 04050, місто Київ, вулиця Білоруська, будинок 30), Позивач посилається на обставини, викладені в рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва в рішенні від 26.04.2018 р. по справі №826/16500/17, які вказують, що на час прийняття рішення від 28 березня 2018 року № 16-114 Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури міста Києва (ідентифікаційний код за , місцезнаходження країна, 04050, місто Київ, вулиця Білоруська, будинок 30) була зареєстрованою, легітимною та повноважною на прийняття такого рішення.

Проте, суд зазначає, що Постановою Великої палати Верховного суду від 06 листопада 2019 року по справі № 826/16500/17 скасовані рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2019 року у справі № 826/16500/17, а провадження у справі № 826/16500/17 закрито, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, Великою Палатою Верховного суду у Постанові від 06 листопада 2019 року по справі № 826/16500/17 наголошується на те, що спір у справі виник не між державним реєстратором та позивачем, а між позивачем Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури міста Києва () та третьою особою Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури міста Києва () з питань правового статусу органів адвокатського самоврядування міста Києва. Відповідно і підставою звернення позивача з цим позовом стало порушення, на його думку, прав, пов`язаних із визначенням правового статусу Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури міста Києва () як юридичної особи - органу адвокатського самоврядування. Лише скасування з формальних підстав запису про державну реєстрацію відомостей про юридичну особу, проведеного за заявою іншої особи, в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності юридичних фактів, на підставі яких були вчинені оскаржувані реєстраційні дії, обов`язково постануть перед судом, який буде вирішувати спір.

Отже, посилання Позивача на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.04.2018 р. по справі №826/16500/17 не може бути взяте до уваги судом в розумінні частини 4 ст. 78 КАС України, оскільки саме рішення було скасоване, а в постанові від 06 листопада 2019 року по справі № 826/16500/17 Велика Палата Верховного Суду в даному випадку не дає оцінку правомірності або неправомірності реєстраційних дій, створення та функціонування Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва ().

Також, суд звертає увагу на той факт, що рішенням Ради адвокатів України від 11 червня 2016 року № 156 «Про деякі питання реалізації Висновків спеціальної тимчасової комісії з перевірки діяльності органів адвокатського самоврядування м. Києва» Раді адвокатів м. Києва було заборонено вносити до ЄРАУ відомості про осіб, які отримали свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на підставі свідоцтв про складення кваліфікаційного іспиту, виданих неповноважним органом Київською міською КДКА з 12 жовтня 2012 року. Цим рішенням Ради адвокатів України, яке відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є обов`язковим до виконання всіма адвокатами, встановлено безпосередньо Раді адвокатів м. Києва відповідну заборону.

Крім того, відповідно до Рішення Ради адвокатів України від 11.06.2016 №153 "Про затвердження висновку спеціальної тимчасової комісії з перевірки діяльності органів адвокатського самоврядування міста Києва" встановлено, що Київська міська Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури (КМ КДКА) з 2008 року діє як створена фізичними особами громадська організація (Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), і вказана обставина викликає обґрунтовані сумніви правомірної діяльності такої комісії також і відповідно до Закону України "Про адвокатуру", яким не було передбачено створення КДКА у такий спосіб (відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є юридичною особою і діє відповідно до цього Закону, інших законів України та положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури. Установчим документом кваліфікаційно- дисциплінарної комісії адвокатури є положення про кваліфікаційно - дисциплінарну комісію адвокатури, яке затверджується Радою адвокатів України).

Пунктом 6 вказаного рішення визнано відсутність у місті Києві кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, створеної відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також те, що її функції в незаконний спосіб перебрала на себе і наразі здійснює організація, створена на підставі іншого законодавства, яка неправомірно організовувала та проводила кваліфікаційні іспити, приймала рішення щодо видачі свідоцтв про складення кваліфікаційних іспитів, приймала рішення про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю, здійснювала дисциплінарні провадження стосовно адвокатів, притягаючи їх до дисциплінарної відповідальності, приймала і зараховувала плату за складення кваліфікаційних іспитів, вирішувала інші питання, віднесені до виключних повноважень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури цим Законом, рішеннями конференції адвокатів регіону, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Ради адвокатів України, з`їзду адвокатів України.

Відповідно до частини першої та третьої статті 57 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» рішення з`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов`язковими до виконання всіма адвокатами. Рішення органів адвокатського самоврядування набирають чинності з дня їх прийняття, якщо інший строк не передбачений рішеннями.

Як зазначає Відповідач, з метою відновлення органів адвокатського самоврядування у місті Києві, 11.06.2016 рішенням Ради адвокатів України №155 "Про скликання позачергової конференції адвокатів міста Києва, затвердження Порядку висування та обрання делегатів конференції адвокатів міста Києва, Регламенту конференції адвокатів міста Києва та встановлення квоти представництва" було вирішено скликати Конференцію адвокатів міста Києва з метою обрання Голови та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва, а також вирішення питань щодо персонального складу Ради адвокатів міста Києва.

08 жовтня 2016 року Конференцією адвокатів м. Києва було прийнято рішення про висловлення недовіри та дострокового відкликання Голови Ради адвокатів міста Києва - та членів Ради адвокатів міста Києва. Також було обрано новий склад членів Дисциплінарної та Кваліфікаційної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва. Головою Кваліфікаційної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва було обрано - ОСОБА_4 .

Суд звертає увагу, що постановою Апеляційного суду міста Києва від 22.03.2018 №22-ц/796/1372/18 (758/14638/16-ц), залишеною у силі без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року, відмовлено у задоволенні позову щодо визнання нечинними та скасування, зокрема, рішення Ради адвокатів України від 11.06.2016 №155 «Про скликання позачергової конференції адвокатів міста Києва, затвердження Порядку висування та обрання делегатів конференції адвокатів міста Києва, Регламенту Конференції адвокатів міста Києва та встановлення квоти представництва».

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що посилання Позивача щодо легітимності діяльності та повноважності Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва ідентифікаційний код за , місцезнаходження країна, 04050, місто Київ, вулиця Білоруська, будинок 30) на прийняття рішення від 28 березня 2018 року № 16-114 та видачі свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту серії НОМЕР_4 від 03.04.2018 р. є необґрунтованим, а тому рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва ідентифікаційний код за , місцезнаходження країна, 04050, місто Київ, вулиця Білоруська, будинок 30) від 28 березня 2018 року № 16-114, на підставі якого видано Позивачу свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту серії НОМЕР_4 від 03.04.2018 р., прийняте не відповідним органом адвокатського самоврядування, у зв`язку з чим, свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту серії НОМЕР_4 від 03.04.2018 р. є недійсним.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону стажування полягає в перевірці готовності особи, яка отримала свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту, самостійно здійснювати адвокатську діяльність. Стажування здійснюється протягом шести місяців під керівництвом адвоката за направленням ради адвокатів регіону.

При цьому, частиною другою статті 10 Закону встановлено, що стажистом адвоката може бути особа, яка на день початку стажування має дійсне свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту.

Згідно з частиною четвертою статті 10 Закону порядок проходження стажування, програма та методика оцінювання стажування, розмір внеску на проходження стажування та порядок його сплати затверджуються Радою адвокатів України.

Рішенням Ради адвокатів України від 01 червня 2018 року №80 затверджене Положення про організацію та порядок проходження стажування для отримання особою свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю(нова редакція) (далі за текстом Положення)

Відповідно до п. 1.2. розділу 1 Положення стажистом адвоката може бути особа, яка на день початку стажування має дійсне свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту.

При цьому, пунктом 5.1. розділу 5 Положення визначено, що особа, яка відповідає вимогам зазначеним у п. 1.2 ст. 1 цього Положення, має право звернутися до будь-якої ради адвокатів регіону із заявою про призначення стажування.

На підставі п. 5.10. розділу 5 Положення Рада адвокатів регіону зобов`язана розглянути заяву про призначення стажування у термін, що не перевищує граничного строку дії свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту заявника, але не пізніше ніж протягом тридцяти робочих днів з дня надходження заяви про направлення на стажування приймає рішення:

5.10.1. про призначення керівника стажування, видачу направлення на стажування, затвердження індивідуального плану стажування та строки подання стажистом поточних звітів;

5.10.2. про відмову у направленні на стажування (у випадку виявлення невідповідності особи вимогам пункту 1.2 статті 1 Положення).

У зв`язку з тим, що Позивачем разом з заявою про направлення на стажування до Ради адвокатів Донецької області було подане Свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту серії НОМЕР_4 від 03.04.2018 р., видане неповноважною Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури м. Києва (ідентифікаційний код за , місцезнаходження країна, 04050, місто Київ, вулиця Білоруська, будинок 30), Радою адвокатів Донецької області було прийняте Рішення №15/4 від 30 жовтня 2019 року про відмову у направленні на стажування Позивачу з підстав невідповідності вимогам, встановленим частиною другою статті 10 Закону.

Відтак, суд зазначає, що оскаржуване рішення від 30.10.2019 №15/4, прийняте Радою адвокатів Донецької області, відповідає Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Позивачем не надано суду інших доказів, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, яким Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва (ідентифікаційний код за , місцезнаходження країна, 04050, місто Київ, вулиця Білоруська, будинок 30) визнано легітимною та повноважною.

При цьому, суд зазначає, що єдиною підставою в обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначено саме легітимність органу, яким було прийнято рішення від 28 березня 2018 року № 16-114, на підставі якого видано Позивачу свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту серії НОМЕР_4 від 03.04.2018 р., та його дійсність При цьому, жодних інших підстав для скасування спірного рішення Ради адвокатів Донецької області від 30.10.2019 №15/4Позивачем суду не наведено.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до платіжного доручення №0.0..1 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн., тоді як відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, тобто 768,40 грн.

Суд зазначає, що відповідно до п.2 ч. 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином сума судового збору у розмірі 768,40 грн. може бути повернута позивачу у разі подання до суду відповідного клопотання.

В іншому, враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ради адвокатів Донецької області про визнання рішення незаконним та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 03 грудня 2020 року.

Повний текст рішення складено 11 грудня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Є.І. Грищенко