Справа № 160/4776/20
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 160/4776/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стронгдрінк»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 (головуючий суддя Турлакова Н.В.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стронгдрінк» до відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Стронгдрінк», звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про проведення фактичної перевірки №1338-п від 27.04.2020р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, зазначено, що спірний наказ є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки він прийнятий всупереч вимогам чинного законодавства України, всупереч положенням н. 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, а тому не може бути підставою для проведення фактичної перевірки. Зокрема, позивач зазначає, що у спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення перевірки. Крім того, позивач зазначає, що у відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, саме відповідач, як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність прийняття оскаржуваного наказу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 в задоволенні позову відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що Головне управління ДПС у Дніпропетровській області мало право на проведення фактичної перевірки позивача на підставі здійснення контролюючим органом функцій, відповідно до положень пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, а тому наказ, що є предметом судового оскарження, відповідає вимогам встановленим Податковим кодексом України та прийнятий без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки, за наявності передбаченої Податковим кодексом України підстави для її проведення. Судом першої інстанції вказано, що зазначення в наказі будь яких додаткових відомостей та фактичних обставин, що стали передумовою для призначення перевірки, зокрема, на підставі підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України приписами підпункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України не вимагається.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на те, що в силу п. 80.2 ст. 80, п. 81.1 ст. 81 ПКУ в наказі має міститися інформація про підстави перевірки та період, який буде перевірятися, однак суд першої інстанції не врахував зазначеної норми.

Відповідачем до суду апеляційної інстанції надано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, залишивши рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Посилається на те, що фактична перевірка в силу норм ПКУ має певні особливості. Відповідачем здійснено саме фактичну перевірку позивача. Належним способом попередження порушення прав позивача є недопуск відповідача до перевірки. Позивач не допустив до перевірки відповідача, оскільки був незгодний з наказом від 27.04.2020 №1338-п. як наслідок відповідачем складено акт про недопуск до перевірки від 28.04.2020, який вручено уповноваженій особі позивача під розписку. Зазначає, що в наказі будь-яких додаткових відомостей та фактичних обставин, що стали передумовою для призначення перевірки на підставі пп. 80.2.2, 80.2.5 ст. 80 ПКУ приписами пп. 81.1 ст.80 ПКУ не вимагається. Вказує, що в силу ст. 102 ПКУ контролюючий орган має право призначити проведення перевірки за 1095 днів, що передують призначенню перевірки.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 07.09.2020 у даній справі відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи в порядку письмового провадження на 05.11.2020 року без виклику сторін.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.11.2020 зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області надати витребувані судом докази щодо наявності або відсутності підстав проведення перевірки, а саме:

- отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Оголошено перерву у розгляді справи до 17 грудня 2020 року.

На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 05.11.2020 відповідачем подані клопотання (вх.59059/20 від 03.12.2020; вх.59958/20 від 10.12.2020), відповідно до яких відповідач вказує на те, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 25.01.019 у справі №812/1112/19 здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. При цьому долучено копії доповідної записки головного державного ревізора-інспектора щодо виявлення на підприємстві ТОВ «СТРОНГДРІНК» випуску нової продукції напою міцного «Сімдесят дев`ять» 0,1 л. 79%, а також дві доповідні записки щодо відсутності станом на 28.4.2020 у ТОВ «СТРОНГДРІНК» акцизного податку для маркування напою міцного «Сімдесят дев`ять».

Позивачем до суду апеляційної інстанції подано клопотання щодо дослідження нових доказів, які з`явились вже після звернення до суду, а саме: копія ухвали суду у справі №160/11047/20 від 16.09.2020, копія відзиву на позовну заяву у справі №160/1047/20, копії доповідних записок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 2 шт. Зазначає, що ці докази надані позивачем на підтвердження того, що відповідачем було усунуто недоліки наказу №1338-п від 27.04.2020 року шляхом винесення нового наказу №1365-п від 22.05.2020 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Стронгдрінк»». Товариство «Стронгдрінк» допустило відповідача до проведення фактичної перевірки на підставі нового наказу, за результатами цієї перевірки, оформленої актом фактичної перевірки щодо дотримання суб`єктами господарювання вимог законодавства, відповідачем було винесене рішення про застосування фінансових санкцій, яким встановлено штраф у розмірі 4 988 124,68грн. Зазначає, що не погоджується з результатами нової перевірки та оскаржує результати перевірки в суді. Однак зазначає, що при формування нового наказу про фактичну перевірку відповідачем було дотримано вимог п.81.1 ст. 81 ПКУ, тому відповідача було доручено до перевірки. Натомість наказ №1338-п від 27.04.2020 року був прийнятий відповідачем з порушенням вимог п.п.80.2 ст.80, п.81.1 ст. 81 ПКУ, а саме не зазначено підстави для проведення перевірки, тому відповідача не було допущено до фактичної перевірки. Вказує, що зазначені докази з`явилися вже після 04.05.20, тому позивач не зміг їх додати до позовної заяви.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 27.04.2020 №1338-п, згідно ст. 19-1, ст.20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 на підставі п.п.80.2.5 п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПКУ, призначено проведення фактичної перевірки ТОВ «Стронгдрінк» за адресою: Дніпропетровська обл., Криничанський р-н, смт.Божедарівка, вул. Виконкомівська, буд. 16 з 28.04.2020, терміном не більше 10 діб, за період з 01.07.2019. Предметом перевірки є дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів. Період діяльності, який буде перевірятись: згідно ст. 102 Податкового кодексу України.

На підставі наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 27.04.2020 №1338-п, відповідачем оформлено направлення на перевірку від 28.04.2020 №1543 та №1544.

Позивач не допустив відповідача до фактичної перевірки, оскільки вважає, що наказ про від 27.04.2020 №1338-п прийнято безпідставно (а.с. 6).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Предметом спору є протиправність/правомірність наказу відповідача від 27.04.2020 №1338-п про проведення фактичної перевірки позивача.

Матеріалами справи підтверджується, що 28.04.2020р. під час пред`явлення службових посвідчень, направлень на перевірку та вручення копії наказу про проведення фактичної перевірки Товариства "СТРОНГДРІНК" (а.с. 6), представник Товариства "СТРОНГДРІНК" відмовив контролюючому органу у допуску до перевірки з підстав порушень контролюючим органом п. 81.1 ст. 8 ПКУ, про що позивачем було направлено відповідачу повідомлення №1 від 28.04.2020 року про недопуск до проведення фактичної перевірки (а.с. 7).

В повідомленні про недопуск до фактичної перевірки позивачем заначено, що наказ №1338-п від 27.04.2020 про проведення фактичної перевірки є незаконним, оскільки в ньому не зазначено підстав перевірки, які передбачені п.п.80.2.5 п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80, та не зазначено періоду, який буде перевірятися (вказано, що посилання на статтю 102 ПКУ не є зазначенням періоду, який буде перевірятися).

Внаслідок недопускну до перевірки відповідачем складено Акт неможливості проведення перевірки (недопуску до перевірки) від 28.04.2020р. (а.с. 8).

Надаючи оцінку правовідносинам у даній справі, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПКУ).

В силу п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.п.75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Фактична перевірка має деякі спільні ознаки із документальною виїзною перевіркою, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Зокрема спільним є те, що у процесі як фактичної так і виїзної документальної перевірки існує етап допуску до її проведення.

Порядок проведення фактичної перевірки встановлений ст. 80 ПК України.

Згідно з пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що відповідно до п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, що зазначені в підпунктах 80.2.1 80.2.7 статті 80 ПКУ.

Зокрема, підпунктами 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПКУ визначено:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Натомість матеріалами справи підтверджується, що наказ від 27.04.2020 №1338-п не містить підстав про які зазначає пункт 80.2 статті 80 ПКУ (а.с. 6).

Водночас, пункт 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України встановлює, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, встановлених пунктом 81.1 статт 81 ПКУ, документів (направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення).

Отже пункт 81.1 ст. 81 ПКУ також передбачає проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення.

Однак, не зазначення відповідачем в наказі №1338-п від 27.04.2020 підстав для проведення фактичної перевірки, дає підстави для висновку, що контролюючи орган не виконав вимоги, встановлені пунктом 80.2 статті 80 ПКУ та пунктом 81.1 ст. 81 ПКУ.

Таким чином не можна дійти висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у відповідності до вимог податкового законодавства України.

Водночас, позивач діяв не порушуючи вимоги податкового законодавства України, оскільки належним способом попередження порушення прав позивача є недопуск відповідача до перевірки.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, оскільки порядком проведення фактичної перевірки передбачені певні умови щодо підстав фактичної перевірки, то невиконання контролюючим органом таких вимог, тягне визнання наказу про призначення фактичної перевірки протиправним та скасування його.

Слід зазначити, що колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, що аргументом відповідача, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання. Водночас, контролюючий орган має дотримуватися процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень), що зокрема і зазначено в постанові Верховного Суду від 25.01.019 у справі №812/1112/19.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результати розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стронгдрінк» задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 скасувати. Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Стронгдрінк» до відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ №1338-п від 27.04.2020р. Головного управління ДПС у Дніпропетровській області «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Стронгдрінк» ()».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 23.12.2020.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова