Справа № 635/4567/20
Суддя: Березовська І. В.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/4567/20
Провадження № 2-а/635/97/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Березовської І.В.,

секретар судового засідання Калягіна М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засідання адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровської області ДПП сержанта поліції Попруженка Андрія Володимировича, Департаменту патрульної поліції про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньогоруху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, яким просить визнати протиправними дії поліцейського роти № 3 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП сержанта поліції Попруженка Андрія Володимировича щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2841942 від 18.07.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.07.2020 поліцейським роти № 3 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП сержантом поліції Попруженко А.В. відносно нього була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2841942 від 18.07.2020 за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП за те, що він порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху України, оскільки нібито надані позивачем письмові інструкції не відповідають формі та змісту п. 5.4.3.4 ДОПНВ. Позивач вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, оскільки ПДР України він не порушував. На його думку відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину у даному правопорушенні. Звертає увагу, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор не роз`яснив йому права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, незаконно розглянув справу на місці, де зупинили транспортний засіб, не дав скористатися передбаченими ст. 268 КУпАП правами у повному обсязі, не розглянув клопотання та не вислухав пояснення позивача, не з`ясував всіх обставин справи та виніс оскаржувану постанову на підставі власних припущень. На думку позивача, оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 серпня 2020 року позовна заява залишена без руху із наданням строку на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 серпня 2020 року провадження у справі за адміністративним позовом відкрито, справу призначено до розгляду за правилами скороченого позовного провадження.

22 вересня 2020 року до суду надійшли письмові пояснення Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, згідно яких 18.07.2020 року поліцейським роти № 3 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровської області ДПП сержантом поліції Попруженком А.В. винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., в якій зазначено, що останній, керуючи транспортним засобом DAF FT XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом /цистерна, в Дніпропетровській області Криничанському районі на автодорозі М-04, 152 км., перевозив небезпечний вантаж UN1202 3 клас «Дизельне паливо» письмові інструкції не відповідають формі та змісту п. 5.4.3.4 ДОПНВ, чим порушив п.п. 22.5 ПДР України. Вказана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим Інструкцією з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, посилається на норми КУпАП, Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух». Також, у письмових поясненнях зазначено, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення встановлено поліцейським візуально, що є достатньою підставою для підтвердження правомірності спірної постанови.

06 жовтня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача - поліцейського роти № 3 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП сержанта поліції Попруженка А.В., яким відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на доводи, викладені у письмових поясненнях відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2020 року до участі у справі як співвідповідач залучений Департамент патрульної поліції.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18.07.2020 поліцейським роти № 3 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП сержантом поліції Попруженком А.В. винесено постанову серії ЕАМ № 2841942 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, вказаною постановою позивач підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 510 грн.

За змістом постанови, 18.07.2020 о 15.23 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF FT XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом /цистерна, в Дніпропетровській області Криничанському районі на автодорозі М-04, 152 км., перевозив небезпечний вантаж UN1202 3 клас «Дизельне паливо», письмові інструкції не відповідають формі та змісту п. 5.4.3.4 ДОПНВ, чим порушив п.п. 22.5 ПДР України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені статтею 33 КУпАП, за приписами якої воно накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема за ст.132-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 132-1 КУпАП, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

В ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Порядок та основні вимоги до забезпечення безпеки дорожнього перевезення небезпечних вантажів на всій території України, визначені Правилами дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затвердженими Наказом Міністерства внутрішніх справ України 04 серпня 2018 року № 656.

В п.4 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів зазначено, що дорожнє перевезення небезпечних вантажів територією України здійснюється з урахуванням вимог додатків А, В до ДОПНВ та цих Правил.

Згідно підпункті 3 п.9 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів у випадках, передбачених ДОПНВ, на транспортній одиниці мають бути додатково такі документи: транспортний документ, передбачений розділом 5.4.1 додатка А до ДОПНВ. Інформація, яка має зазначатися у відповідних випадках у транспортному документі, свідчить про небезпеку вантажу. Ця інформація, передбачена положеннями розділів 3.5.6, 5.4.1, підрозділами 5.5.2.4, 5.5.3.7.1 та спеціальними положеннями глави 3.3 додатка А до ДОПНВ, зазначається в товарно-транспортній накладній або додається до неї; свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів, передбачене розділом 9.1.3 додатка B до ДОПНВ, на кожну транспортну одиницю або транспортний засіб, що входить до її складу, зразок якого наведено в додатку 2 до цих Правил (свідоцтво має бути стандартного формату А4 (210 х 297 мм), білого кольору з рожевою діагональною смужкою); ДОПНВ-свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі (далі - свідоцтво ДОПНВ про підготовку водія), передбачене розділом 8.2.1 додатка B до ДОПНВ; письмові інструкції, передбачені розділом 5.4.3 додатка А до ДОПНВ. Письмові інструкції зберігаються в кабіні транспортного засобу в легкодоступному місці. Автомобільний перевізник забезпечує ознайомлення водіїв, які беруть участь у перевезенні, із змістом письмових інструкцій та належне виконання ними зазначених інструкцій; свідоцтво про завантаження контейнера / транспортного засобу, передбачене розділом 5.4.2 додатка А до ДОПНВ, порядок заповнення і зміст якого наведено в додатку 4 до цих Правил. Для переносних цистерн та контейнерів-цистерн свідоцтво про завантаження контейнера / транспортного засобу не вимагається; документ, що посвідчує особу, з фотографією для кожного члена екіпажу; копія документа, виданого компетентним органом, із зазначенням умов перевезення, якщо це вимагається відповідно до підпунктів «с» або «d» підрозділу 5.4.1.2.1 або підрозділу 5.4.1.2.3.3 додатка А до ДОПНВ.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України " Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути обєктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України " Про Національну поліцію" поліцейський зобовязаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону України «Про національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України «Про національну поліцію».

При цьому, норма статті 31 Закону України «Про національну поліцію» є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України Про національну поліцію.

Пункт 2 частини 1 ст. 40 Закону України Про національну поліцію чітко встановлює порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України Про національну поліцію встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Обов`язковою умовою її використання є виконання частини 2 ст. 40 Закону України Про національну поліцію.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

В порушення вимог вказаної статті відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем ПДР України, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото- чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Доказів, які б підтверджували, що позивач здійснив перевезення небезпечного вантажу UN1202 3 класс «Дизельне паливо» без письмових інструкцій, які відповідають вимогам п.5.4.3.4, а саме по формі та змісту, чим порушив вимоги п.22.5 ПДР України та п.5.4.3.4 ДОПНВ, відповідачами не надано.

Свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи відповідачами також не надано.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази які б беззаперечно свідчили про те, що позивач здійснив перевезення небезпечного вантажу UN1202 3 класс «Дизельне паливо» без письмових інструкцій, які відповідають вимогам п.5.4.3.4, а саме по формі та змісту, чим порушив вимоги п.22.5 ПДР України та п.5.4.3.4 ДОПНВ.

Доводи відповідача про те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення встановлено ним візуально, що є достатньою підставою для підтвердження правомірності спірної постанови, суд вважає неспроможними, за відсутності передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кодексом адміністративного судочинства України доказів на підтвердження скоєння позивачем адміністративного проступку.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищезазначеного, відсутності доказі вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доводи відповідачів стосовно правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим.

З підстав, викладених вище, суд прийшов до висновку, що порушені права позивача підлягають відновленню шляхом скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, суд, керуючись ч.2 ст. 9 КАС України, вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Що стосується вимог позивача в частині визнання незаконними дій суб`єкту владних повноважень, то суд зазначає наступне.

Згідно ст.19 КАС України, предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов`язки учасників спірних правовідносин.

Таким чином, обов`язковою ознакою рішень, дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

В силу ч.1 ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

У свою чергу, особа, що притягнута до адміністративної відповідальності, наділена правом оскарження зазначеної постанови.

У даному випадку, за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідачем ОСОБА_2 винесено оскаржувану постанову від 18.07.2020, якою і притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що поліцейський роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержант поліції Попруженко А.В. наділений повноваженнями вчиняти дії та притягувати винних осіб до адміністративної відповідальності.

Оскільки за наслідками вчинення дій відповідачем прийнята постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, в даному випадку, юридичними наслідками для особи може бути лише рішення у формі постанови, яким останнього притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Згідно з частиною 2 статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

Отже, належним та достатнім способом захисту прав позивача у даному випадку є скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності і закриття справи про адміністративне правопорушення.

За вказаних обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій відповідача ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП задоволенню не підлягають.

Позивачем сплачено судовий збір за пред`явлення адміністративного позову до суду в сумі 420,40 гривень.

У зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.139 КАС України, компенсувати сплачений позивачем судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що є відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6, 9, 72, 77, 90, 139, 242-246, 257-263, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровської області ДПП сержанта поліції Попруженка Андрія Володимировича, Департаменту патрульної поліції про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньогоруху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушенняу сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2841942 від 18.07.2020 р.

В задоволенні позову в частині визнання протиправними дій суб`єкту владних повноважень - відмовити

Судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок компенсувати ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач поліцейський роти № 3 батальйону № 4 УПП в Дніпропетровській області ДПП сержант поліції Попруженко Андрій Володимирович, пл. Троїцька, 2а, м. Днепр, 49101.

Відповідач - Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м.Київ, Солом`янський район, вул. Федора Ернста, буд. 3, .

Суддя І.В. Березовська