Справа № 320/6281/19
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2020-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

29 грудня 2020 року 320/6281/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лисенко В.І., розглянувши у м. Києві у порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі відповідач), в якому просить зобов`язати відповідача вчинити дії за наслідками закінчення виконавчого провадження № 54236293 з виконання постанови від 30.06.2017 ВП № 19208366 про стягнення з ОСОБА_1 841 710 грн. 97 коп. виконавчого збору на користь держави в особі Відділу, визначені частинами 1, 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме зняти арешт з майна та коштів ОСОБА_1 , вилучити відомості про арешт майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 відмовлено у відкритті провадження у адміністративній справі та роз`яснено позивачу, що дану справу належить розглядати на правилами цивільного судочинства.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2020, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, звільнено позивача від сплати судового збору, відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання, запропоновано учасникам справи надати заяви по суті справи, витребувано від відповідача належним чином завірені копії виконавчого провадження № 542362963 з виконання постанови від 30.06.2017 ВП № 19208366.

Протокольною ухвалою від 21.04.2020, керуючись частиною третьою статті 194, частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд на місці ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 задоволено клопотання представника позивача про заміну відповідача на правонаступника, замінено Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на його правонаступника - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та витребувано від останнього належним чином завірені копії виконавчого провадження № 542362963 з виконання постанови від 30.06.2017 ВП № 19208366.

18.12.2020 від представника позивача адвоката Власюка Д.В. до суду надійшла заява про відмову від позову та закриття провадження у справі на підставі положень статті 238 КАС України, оскільки відповідачем після звернення позивача до суду 05.11.2020 було в добровільному порядку задоволено вимоги ОСОБА_1 , шляхом прийняття постанови у виконавчому провадженні № 54236293 від 08.11.2020 про виправлення помилки у процесуальному документі та п. 4 постанови про закінчення виконавчого провадження № 54236293 викладено у такій редакції: припинити чинність арешту майна боржника. Окрім того, 29.09.2020 відповідачем вилучено запис про арешт майна позивача з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В означеній заяві представник позивача просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 12500,00 грн. витрат на професійну правову допомогу в порядку статті 140 КАС України.

Розглянувши зазначену заяву та додані до неї документи, оцінивши наявні у справі докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 1 статті 47 КАС України позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову.

Положеннями статті 189 КАС України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі.

Пунктом 2 частини 1 статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Відповідно до частини першої статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає, що згідно постанови державного виконавця ОСОБА_2 від 08.11.2019, прийнятої в межах виконавчого провадження № 54236293, внесено виправлення до документу «Постанова про закінчення виконавчого провадження», доповнено резолютивну частину постанови про закінчення виконавчого провадження № 54236293 від 28.10.2019 пунктом 4, викладено пункт 4 резолютивної частини вказаної постанови у такій редакції: «Припинити чинність арешту майна боржника».

Тобто державним виконавцем усунуто недоліки постанови про закінчення виконавчого провадження № 54236293 від 28.10.2019 в частині припинення арешту майна боржника, що й було підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Суд зазначає, що дії представника позивача щодо відмови від адміністративного позову не суперечать нормам закону та не порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси, представник не обмежений у повноваженнях на їх вчинення, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про повне та добровільне задоволення відповідачем позовних вимог, тому суд вважає за можливе прийняти відмову представника позивача від позову та закрити провадження у справі.

Розглядаючи питання щодо стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

В обґрунтування заяви представник позивача посилається на приписи статті 140 КАС України, відповідно до якої: у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 132 КАС України).

Частинами першою та другою статті 16 КАС України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Всі заявлені до відшкодування види робіт, виконані адвокатом мають місце бути, підтверджені належними доказами.

Як убачається із матеріалів справи, 21.02.2019 між Адвокатським Об`єднанням «СЕНСУМ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги № 121-МВ-АО. Додатками 1 та 2 до договору від 21.02.2019 № 121-МВ-АО визначено перелік уповноважених осіб та систему тарифів адвокатського об`єднання, де розмір оплати за годину роботи керуючого партнера становить 2500,00 грн.

05.11.2019 між Адвокатським Об`єднанням «СЕНСУМ» та ОСОБА_1 підписано Акт № 2 приймання юридичних послуг, згідно якого керуючим партнером Адвокатського об`єднання ОСОБА_3 на підставі заявки від 04.11.2019 № 2 надано наступні юридичні послуги: аналіз документів, визначення правової позиції, підготовка позовної заяви та юридичний супровід судового спору про зобов`язання Управління ДВС ГТУЮ у Київській області вчинити дії за наслідками закінчення виконавчого провадження № 54236293 з виконання постанови від 30.06.2017 ВП № 19208366 про стягнення з ОСОБА_1 841710,97 грн. виконавчого збору, визначені частинами 1, 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме зняти арешт з майна та коштів ОСОБА_1 , вилучення відомостей про арешт майна з реєстрів. Окрім того в акті вказані етапи виконання юридичних послуг, із зазначенням часу, необхідного на їх виконання, та вартості останніх. Загальна вартість прийнятих юридичних послуг складає 12500,00 грн.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано до суду дублікат квитанції від 15.12.2020 № 0.0..1, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатила 12500,00 грн на користь Адвокатського Об`єднання «СЕНСУМ», призначення платежу: надання юридичних послуг, договір 121-МВ-ОА від 21.02.2019, заявка 2-МВ від 04.11.2019, акт 2 від 05.11.2019, справа № 320/6281/19.

Будь-яких заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, заявлених до стягнення з відповідача на користь позивача, до суду від відповідача не надходило.

Зважаючи на викладені обставини, беручи до уваги, що представник позивача відмовився від позову внаслідок задоволення позовних вимог відповідачем після подання позовної заяви, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12500,00 грн.

Керуючись статтями 140, 143, 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:.

1. Прийняти відмову представника позивача від позовної заяви.

2. Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, не допускається.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ().

4. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.