Справа № 460/5380/20
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2020 року м. Рівне №460/5380/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді О.М. Дудар, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Головного управління ДПС у Рівненській області
доРівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал"
про стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках та готівки,
В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Рівненській області (далі позивач) звернулося з позовом до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (далі відповідач) про стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках та готівки, належної платнику податків, у сумі 19851446,72грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що станом на 01.07.2020 за відповідачем обліковується податковий борг у сумі 19851446,72грн, який виник внаслідок самостійно визначених зобов`язань, застосованих штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податків та пені. Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, однак податковий борг відповідачем добровільно не сплачений.

Ухвалою суду від 27.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Призначено підготовче засідання на 25.08.2020.

Ухвалою суду від 25.08.2020 продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 20.09.2020, відкладено підготовче засідання до 24.09.2020.

21.09.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обгрунтування заперечень вказано, що заборгованість у сумі 19851446,72грн не відповідає дійсності, оскільки відповідачем здійснювалося погашення податкових зобов`язань, а відтак сума податкового боргу є значно меншою ніж та, яку вказує позивач.

У підготовчому засіданні 24.09.2020 оголошено перерву до 20.10.2020 для надання додаткових доказів.

Ухвалою суду від 08.10.2020 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

20.10.2020 позивачем подано заяву про зміну підстав позову та збільшення позовних вимог.

З урахуванням поданої заяви, позивач просив суд стягнути кошти з рахунків відповідача, а також готівки, належної платнику податків, на суму податкового боргу з податку на додану вартість 21777959,53грн.

20.10.2020 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 12.11.2020 для подання доказів.

Ухвалою суду від 12.11.2020 відкладено підготовче засідання до 03.12.2020 за клопотанням відповідача.

03.12.2020 у підготовчому засіданні закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 09.12.2020.

08.12.2020 відповідачем подано клопотання про встановлення порядку виконання судового рішення. В обгрунтування клопотання вказано, що відповідач є виробником і виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на території міста Рівне. Згідно з положеннями Податкового кодексу України та Закону України "Про виконавче провадження", виконання рішення суду про стягнення податкового боргу зумовить накладення арешту на рахунки та майно підприємства, що фактично призведе до зупинення роботи відповідача. Це, у свою чергу, унеможливить надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення жителям міста, що призведе до виникнення негативної техногенної ситуації у місті та погіршення умов життя людей.

09.12.2020 розгляд справи відкладено до 16.12.2020 за клопотанням відповідача.

У зв`язку із надходженням клопотань сторін про розгляд справи за їх відсутності, суд ухвалою від 16.12.2020 перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву та відзив, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (вул.С.Бандери, буд.2, м.Рівне, 33028, код за ) зареєстроване як юридична особа 30.08.2002 (запис номер 0001358 від 11.04.2005), перебуває на обліку як платник податків, зборів та обов`язкових платежів за основним місцем обліку в Головному управлінні ДПС у Рівненській області. Види діяльності підприємства за КВЕД: 37.00 Каналізація, відведення й очищення стічних вод (основний); 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 71.20 Технічні випробування та дослідження; 36.00 Забір, очищення та постачання води; 42.21 Будівництво трубопроводів.

Ці обставини підтверджуються відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з розрахунком виникнення боргу по платежах до бюджету та довідкою про стан розрахунків з бюджетом станом на 08.10.2020 за відповідачем обліковується податковий борг за платежем «податок на додану вартість» у сумі 21777959,53грн (т.1 - а.а.с.179-184).

Податковий борг виник на підставі самостійно визначених зобов`язань, згідно з поданими деклараціями з податку на додану вартість за 2019 - 2020 роки, податкового повідомлення-рішення форми «Н» від 25.07.2019 №, податкового повідомлення-рішення форми «Н» від 29.07.2019 №, податкового повідомлення-рішення форми «Н» від 30.07.2019 №, податкового повідомлення-рішення форми «Н» від 30.07.2019 №, податкового повідомлення-рішення форми «Н» від 23.08.2019 №, податкового повідомлення-рішення форми «Ш» від 10.092019 №, податкового повідомлення-рішення форми «Н» від 27.09.2019 №, податкового повідомлення-рішення форми «Н» від 17.10.2019 №, податкового повідомлення-рішення форми «Н» від 24.10.2019 №, податкового повідомлення-рішення форми «Н» від 14.11.2019 №028085504, податкового повідомлення-рішення форми «Н» від 03.12.2019 №. Крім того, відповідачу нараховано пеню згідно зі ст.129 Податкового кодексу України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.п.16.1.4 п.16.1. ст.16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України).

Згідно з пп.14.1.175 п. 14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.19-1.1 ПК України, контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: 19-1.1.22. здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів

Згідно п.41.2. ст.41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Пунктами 54.1, 54.5, ст. 54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п.56.11 ст.56 ПК України).

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З метою погашення податкового боргу позивачем 27.12.2016 сформовано податкову вимогу форми Ю №8850-17, яка 28.12.2016 надіслана на адресу відповідача та отримана останнім 29.12.2016 (а.с.14).

Податкова вимога в розумінні підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України це - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

При цьому, відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Отже, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому, грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною в розумінні підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України, а у разі виникнення в майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.

Тобто, Податковий кодекс України не містить обов`язку контролюючого органу повторно вручати платнику податків податкову вимогу у разі зміни суми податкового боргу.

Судом встановлено, що позивачем дотримана процедура визначення податкового зобов`язання відповідача та повідомлення останнього про наявність податкового боргу. Однак вказані дії позивача не призвели до погашення відповідачем податкового боргу.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості станом на 16.12.2020 суду не надано.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно із п.87.2 ст.87 ПК України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 95.1 статті 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до абз.1 п.95.3 ст.95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно із п.95.4 ст.95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов Головного управління ДПС у Рівненській області є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Розглядаючи питання про наявність підстав для визначення порядку та строку виконання рішення, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що основними видами діяльності відповідача є забір очищення та постачання води, каналізація, відведення й очищення стічних вод. Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" займає монопольне становище на ринках Рівненської області по централізованому водопостачанню та водовідведенню у м.Рівне, смт.Гоща та смт.Квасилів.

Таким чином, основна діяльність відповідача спрямована на задоволення нагальних потреб жителів відповідної територіальної громади у отриманні послуг водопостачання та водовідведення.

Станом на 16.12.2020 відповідач перебуває у скрутному фінансовому становищі, оскільки повне та своєчасне погашення заборгованості перед підприємствами і державою залежить від розрахунків за послуги водопостачання та водовідведення споживачів.

Поряд з цим, незалежно від доходів підприємства, відповідач щомісячно сплачує поточні зобов`язання з податків, витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, заробітну плату працівникам, виплата якої є першочерговою (т.2 - а.а.с.11-13).

Крім того, відповідач постійно несе збитки від основного виду діяльності надання послуг водопостачання та водовідведення, що підтверджується звітом про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг водопостачання та водовідведення за 2019 рік (т.2 - а.а.с.9-10).

Згідно з ст.244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Частиною 6 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі необхідності у резолютивній частині рішення також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004).

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Хоча предметом спору не є оскарження рішень (дій) податкового органу, суд вважає можливим застосувати норми ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України до справи, що розглядається, за аналогією, так як вони за своєю суттю є універсальними для будь-яких адміністративно-правових спорів і спрямовані на досягнення загального завдання адміністративного судочинства, зазначеного в ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського Суду є частиною національного законодавства і є обов`язковими для правозастосування органами правосуддя.

Згідно з статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Конвенція в ст.1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, характерного для України, як і в цілому для держав континентальної системи права, ЄСПЛ тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті ст. 1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing possessions), але й цілу низку інтересів економічного характеру (активи (assets)).

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reasonable relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст.1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

В Рішенні від 23.09.1982 (заяви №7151/75, №7152/75) у справі «Спорронг и Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) Європейський Суд з прав людини зазначив, що суд при розгляді спорів повинен визначити, чи було дотримано справедливу рівновагу між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту основних прав приватних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" до 2019 року було отримувачем субвенцій з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

На виконання ч.1 ст.31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" і п.3 Порядку №332 Департаментом фінансів з Позивачем та іншими учасниками розрахунків було укладено, зокрема, такі договори про організацію взаєморозрахунків: 1) від 24.07.2017 №3 на суму 4 941 356,79грн; 2) від 11.09.2017 №4 на суму 2 781 636,32грн; 3) від 12.10.2017 №5 на суму 4 299 169, 51грн; 4) від 14.12.2017 №6 на суму 2 696 498, 75грн.

Однак Міністерством фінансів України не було прийнято рішення про перерахування коштів субвенцій згідно з розподілом відповідно до зазначених договорів.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 у справі №1740/2332/18 (т.2 - а.а.с.44-50) позов Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" до Міністерства фінансів України задоволено:

- зобов`язано Міністерство фінансів України прийняти рішення про перерахування Рівненському обласному виробничому комунальному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" субвенції на погашення різниці в тарифах згідно з розподілом відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків № 3 від 24.07.2017, №4 від 11.09.2017, №5 від 12.10.2017, №6 від 14.12.2017 та довести рішення до відома Казначейства.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 у справі №1740/2332/18 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 залишено без змін (т.2 - а.а.с.51-55).

Постановою Верховного Суду від 04.03.2020 у задоволенні касаційної скарги Міністерства фінансів України відмовлено (т.2 - а.а.с.56-62).

09.10.2019 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №60261558 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Рівненським окружним адміністративним судом від 21.08.2019 у справі №1740/2332/18 (т.2 - а.а.с.67).

Однак, зазначене рішення суду не виконано.

Враховуючи наявність численних судових рішень про стягнення з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" заборгованості з несвоєчасної сплати різного виду податків та зборів (т.2 - а.а.с.75-83), а також нарахування штрафних санкцій, виконання даного рішення буде ускладненим.

Крім того, відповідач має значну кількість боржників, щодо яких відкриті виконавчі провадження зі стягнення заборгованих сум за надані послуги з водопостачання та водовідведення (т.2 - а.а.с.84-103). Однак, рішення боржниками не виконуються, у зв`язку з чим відповідач несе збитки.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутня фактична можливість одночасно сплатити усю суму податкового боргу.

У сукупності викладеного, суд, проаналізувавши зміст наведених норм права, врахувавши фінансове становище відповідача, вважає, що єдиною оптимальною умовою для належного виконання даного рішення є визначення в резолютивній частині порядку і строків його виконання.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Головного управління ДПС у Рівненській області до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" про стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках та готівки задовольнити.

Стягнути з Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків та за рахунок готівки, що йому належить, до Державного бюджету України податковий борг з податку на додану вартість у сумі 21777959,53грн у наступному порядку:

- упродовж січня 2021 року - грудня 2023 року - 21777959 (двадцять один мільйон сімсот сімдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 53 коп. зі стягненням до кінця кожного місяця податкового боргу рівними частинами по 604943 (шістсот чотири тисячі дев`ятсот сорок три) гривні 32 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Головне управління ДПС у Рівненській області (вул.Відінська, буд.12, м.Рівне, 33023, код за ).

Відповідач: Рівненське обласне виробниче комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (вул.Степана Бандери, буд.2, м.Рівне, 33028, код за ).

Рішення складено 16 грудня 2020 року.

Суддя О.М. Дудар