Справа № 855/25/20
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року м. Київ № 855/25/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., за участі секретаря судового засідання Морозової Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доЦентральної виборчої комісії
про визнання протиправною та скасування постанови,
Представники сторін:

Пр-к позивача, Макушинський М.І. ;

Пр-ки відповідача, Кулик А.Ю. , Максименко А.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з даним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Центральної виборчої комісії «Про неможливість проведення перших виборів депутатів окремих сільських, селищних, міських рад Донецької і Луганської областей та відповідних сільських, селищних, міських голів від 25.10.2020» від 08.08.2020 № 161.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2020 по справі №855/25/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про визнання протиправною та скасування постанови передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2020, дану справу розподілено на суддю Григоровича П.О.

Ухвалою від 15.10.2020 відкрито спрощене провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у письмовому відзиві, який наявний в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2020 року Центральною виборчою комісією прийнято оскаржувану постанову №161 «Про неможливість проведення перших виборів депутатів окремих сільських, селищних, міських рад Донецької і Луганської областей та відповідних сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2020 року», відповідно до якої вирішено:

1. Взяти до відома надані Донецькою та Луганською обласними державними адміністраціями - обласними військово-цивільними адміністраціями висновки щодо неможливості забезпечення підготовки та проведення місцевих виборів 25 жовтня 2020 року згідно з Виборчим кодексом України на окремих територіях Донецької та Луганської областей.

2. Встановити неможливість проведення відповідно до положень Виборчого кодексу України перших виборів депутатів сільських, селищних, міських рад Донецької області та відповідних сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2020 року згідно з переліком (додаток 1).

3. Встановити неможливість проведення відповідно до положень Виборчого кодексу України перших виборів депутатів сільських, селищних, міських рад Луганської області та відповідних сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2020 року згідно з переліком (додаток 2).

4. Взяти до відома, що на території Новоайдарської селищної громади Щастинського району Луганської області на виборчих дільницях № 440265, 440266, 440271, 440272, 440277 неможливо здійснювати організацію підготовки та проведення місцевих виборів.

Передумовою для прийняття спірної постанови стали наступні обставини.

Так, Верховна Рада України Постановою від 15 липня 2020 року N 795-IX призначила чергові вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів на неділю, 25 жовтня 2020 року, крім виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів на тимчасово окупованих територіях Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та в окремих районах, містах, селищах і селах Донецької та Луганської областей, а також депутатів Донецької та Луганської обласних рад (пункти 2 і 3 цієї Постанови).

Пунктом 5 указаної Постанови встановлено, що чергові місцеві вибори не проводяться в разі призначення перших виборів депутатів відповідних місцевих рад та сільських, селищних, міських голів на 25 жовтня 2020 року.

Згідно з частиною сьомою статті 194, пунктом 1 частини першої статті 205 Виборчого кодексу України (далі - Кодекс) призначення перших виборів депутатів місцевих рад, сільських, селищних, міських голів належить до повноважень Центральної виборчої комісії.

Перші місцеві вибори призначаються не пізніше ніж за сімдесят днів до дня виборів, а виборчий процес розпочинається за п`ятдесят днів до дня перших місцевих виборів (частина п`ята статті 195 Кодексу).

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад» Кабінет Міністрів України уповноважено до підготовки законопроєкту про адміністративно-територіальний устрій України здійснювати визначення адміністративних центрів територіальних громад та затвердження територій територіальних громад, а також передбачено, що рішення Кабінету Міністрів України про визначення адміністративних центрів територіальних громад та затвердження територій територіальних громад подається до Центральної виборчої комісії для прийняття нею рішення про призначення перших місцевих виборів депутатів сільських, селищних, міських рад і сільських, селищних, міських голів відповідних територіальних громад (пункт 7 1 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Підпунктом 2 пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад» також установлено, що у 2020 році перші місцеві вибори депутатів сільських, селищних, міських рад і відповідних сільських, селищних, міських голів територіальних громад, території яких затверджені Кабінетом Міністрів України на підставі цього Закону, проводяться одночасно з черговими місцевими виборами 2020 року.

До Центральної виборчої комісії 27 липня 2020 року надійшли розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року, зокрема, № 710 та № 717, якими визначено адміністративні центри територіальних громад і затверджено території територіальних громад Донецької та Луганської областей.

Слід зазначити, що на час вирішення спору по суті заявлених позовних вимог розпорядження КМУ №№710, 717 є чинним та не скасованими.

Комісія постановою від 8 серпня 2020 року № 160 призначила перші вибори депутатів сільських, селищних, міських рад територіальних громад і відповідних сільських, селищних, міських голів на 25 жовтня 2020 року.

Водночас згідно з пунктом 7 частини першої статті 205 Кодексу Центральна виборча комісія в разі встановлення неможливості забезпечити підготовку та проведення місцевих виборів відповідно до положень Кодексу на окремих територіях приймає рішення про неможливість проведення виборів до відповідних органів місцевого самоврядування.

Пунктом 1 частини третьої статті 4 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» передбачено, що обласні військово-цивільні адміністрації, крім виконання повноважень місцевих державних адміністрацій на відповідній території, також здійснюють повноваження згідно із законом щодо: організації проведення в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці всеукраїнських референдумів та виборів органів державної влади і місцевого самоврядування; надання висновків Центральній виборчій комісії щодо можливості організації та підготовки відповідно до закону проведення відповідних виборів на окремих територіях.

Окружний адміністративний суд міста Києва приймає до уваги те, що норми пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» не визнані неконституційними, а отже, є обов`язковими до виконання особами, на яких такі положення розповсюджують свою дію.

З метою забезпечення реалізації і захисту конституційних виборчих прав громадян України та принципів і засад виборчого процесу під час організації підготовки і проведення місцевих виборів 25 жовтня 2020 року на окремих територіях Донецької та Луганської областей Центральна виборча комісія постановою від 30 липня 2020 року № 152 звернулась до Донецької та Луганської обласних державних адміністрацій - обласних військово-цивільних адміністрацій стосовно надання висновків щодо можливості організації підготовки та проведення згідно з Кодексом зазначених виборів на виборчих дільницях, утворених відповідно до постанови Центральної виборчої комісії від 25 червня 2020 року №117 «Про утворення звичайних та спеціальних виборчих дільниць на постійній основі».

До Комісії 7 серпня 2020 року надійшли висновки Донецької обласної державної адміністрації - обласної військово-цивільної адміністрації (лист від 5 серпня 2020 року №01/20-4177/4-20) та Луганської обласної державної адміністрації - обласної військово-цивільної адміністрації (лист від 6 серпня 2020 року № 1/0101-09-3409) щодо можливості організації підготовки та проведення відповідно до Кодексу місцевих виборів 25 жовтня 2020 року на виборчих дільницях, утворених на територіях населених пунктів, що входять до складу територій сільських, селищних, міських територіальних громад у межах відповідних районів області, згідно з постановою Центральної виборчої комісії від 25 червня 2020 року N 117 «Про утворення звичайних та спеціальних виборчих дільниць на постійній основі». Зазначені висновки містять інформацію про виборчі дільниці, утворені на територіях територіальних громад (населених пунктів), які входять до Переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, затвердженого Указом Президента України від 7 лютого 2019 року N 32/219 «Про межі та перелік районів міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях», на яких відповідно до статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», частини п`ятої статті 8 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» місцеві вибори не проводяться, а також про виборчі дільниці, утворені на територіях територіальних громад (населених пунктів), що не входять до вказаного Переліку, на яких можливо/неможливо здійснювати організацію підготовки та проведення місцевих виборів.

Донецька обласна державна адміністрація - обласна військово-цивільна адміністрація у своєму листі зазначила, що нею «спільно з Командуванням операції Об`єднаних сил, Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганських областях та Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області проаналізовано суспільно-політичну та безпекову ситуацію на окремих територіях Донецької області.

У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на окремих територіях Донецької області неможливо забезпечити належну безпеку громадян та уникнення терористичної загрози під час організації та проведення, відповідно до Виборчого кодексу України, місцевих виборів 25 жовтня 2020 року».

У свою чергу, Луганська обласна державна адміністрація - обласна військово-цивільна адміністрація у листі, зокрема, вказала, що «листом від 04.08.2020 №313/ОКПОС/12/4509 Командування об`єднаних сил наголосило, що через складну суспільно-політичну обстановку проведення місцевих виборів в населених пунктах на лінії зіткнення створює надмірну небезпеку для цивільного населення.

Таким чином, військово-цивільні адміністрації визначили обставини як такі, що унеможливлюють організацію підготовки та проведення згідно з положеннями Кодексу виборів депутатів окремих сільських, селищних, міських рад Донецької і Луганської областей та відповідних сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2020 року.

Як наслідок, Центральною виборчою комісією і було прийнято спірну Постанову.

Не погоджуючись з правомірністю і обґрунтованістю оскаржуваної постанови, позивач посилається на те, що він проживає на території Сєвєродонецької міської територіальної громади Луганської області, а відтак ЦВК приймаючи оскаржувану постанову порушила активне і пасивне виборче право позивача обирати склад та бути обраним до органів місцевого самоврядування.

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом і просить його задовольнити .

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і у частині першій статті 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

При цьому, згідно з принципом диспозитивності, закріпленим статтею 9 КАС України, позивач сам вирішує, чи звертатися йому до суду з позовом, самостійно визначає зміст і обсяг позовних вимог, і користується при цьому повною свободою у межах визначених процесуальним законом механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для реалізації його прав.

Види позовів висвітлено у статті 5 КАС України, якою визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта (пункт 2 частини першої цієї статті).

Способи захисту порушеного права особи унормовані статтею 245 КАС України, якою чітко визначені повноваження суду при вирішенні різних категорій справ. Так, частиною першою цієї статті передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити у його задоволенні повністю чи частково. Відповідно до приписів частини другої цієї статті, у разі задоволення обумовленого позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Отже, право на звернення до суду це нормативно врегульоване право, яке має чітко визначений зміст і обсяг, законодавчо визначену процедуру (механізм) його здійснення особою та закріплені на рівні Основного закону гарантії його реалізації, і таке право генерує обов`язок держави в особі органу правосуддя розглянути таку адміністративну справу не інакше як за позовною вимогою, поданою відповідно до процесуального кодексу, в межах позовних вимог, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою їх надано. Суд може вийти за межі позовних вимог виключно з метою більш ефективного захисту порушеного права особи, проте, як незалежний орган, у жодному випадку не може ініціювати провадження, втручатися у порядок формування вимог чи підміняти своїм владним розпорядчим актом волю особи, що звернулася до суду.

Визначальною ознакою будь-якого індивідуального акта поряд з тим, що він стосується прав або інтересів визначеної в акті особи, є й те, що його дія вичерпується виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 Кодексу). Тобто те, що індивідуальний акт може бути вичерпаний виконанням, закладено законодавцем у саму його дефініцію, як одну з найістотніших ознак його правової природи.

Сама норма пункту 2 частини першої статті 5 КАС України не розрізняє індивідуальні акти, що підлягають оскарженню, на ті, що мають обтяжувальну дію щодо особи на час звернення до суду, і ті, що її вже вичерпали. Жодна інша норма національного законодавства теж не містить обмеження права особи на звернення до суду з вимогою про визнання протиправним і скасування такого, що вже реалізований, індивідуального акта, та не обмежує (звужує) повноважень суду щодо розгляду і вирішення адміністративної справи з огляду на таку ознаку.

Разом з тим, Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.»

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року №9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, у разі якщо ЦВК була прийнята постанова «Про неможливість проведення перших виборів депутатів окремих сільських, селищних, міських рад Донецької і Луганської областей та відповідних сільських, селищних, міських голів 25.10.2020» і станом на 25.10.2020 такі вибори проведено не було, то ця Постанова як акт індивідуальної дії реалізована її застосуванням, а тому розгляд питань її протиправності та/або її скасування після 25.10.2020, на думку суду, також не призведе до відновлення порушеного права позивача.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

ЦЕНТРАЛЬНА ВИБОРЧА КОМІСІЯ (ідентифікаційний , адреса: 01133, місто Київ, ПЛОЩА ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 1).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 28.12.2020.

Суддя П.О. Григорович