Справа № 1.380.2019.005350
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.005350 пров. № А/857/12065/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Большакової О.О., Пліша М.А.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року про відмову у виправленні описки у судовому рішенні у справі (головуючий суддя: Братичак У.В., місце ухвалення м. Львів) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, Золочівська міська рада Львівської області про визначення протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,

встановив:

ОСОБА_1 , 17.10.2019, звернулася до суду з позовом, в якому просила: визнати дії Львівської обласної державної адміністрації неправомірними щодо відмови ОСОБА_1 у відшкодуванні коштів за самостійно придбане житло; стягнути з Львівської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 завдані збитки у розмірі вартості квартири, у зв`язку із будівництвом за власні кошти квартири АДРЕСА_1 , відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» в сумі 399170,85 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Львівської обласної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у відшкодуванні коштів за самостійно придбане житло. Зобов`язано Львівську обласну державну адміністрацію відшкодувати ОСОБА_1 витрати в сумі 399 170 (триста дев`яносто дев`ять тисяч сто сімдесят) грн 85 коп за самостійно придбане житло відповідно до положень ст. 32 Закону України від 28.12.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2020 року, апеляційну скаргу Львівської обласної державної адміністрації залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року в справі № 1.380.2019.005350 без змін.

Позивачем, 02.09.2020 подано клопотання про виправлення описки, в якій просить суд виправити описку у судовому рішенні, а саме замість слів «Зобов`язати Львівську обласну державну адміністрацію відшкодувати ОСОБА_1 » вказати вірний текст: «Стягнути з Львівської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 ».

В обґрунтування клопотання зазначає, що в судовому рішенні судом не вказано, що він виходить за межі позовних вимог, а тому необхідно виправити описку в рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року, зазначивши: «стягнути з Львівської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 завдані збитки у розмірі вартості квартири, у зв`язку із будівництвом за власні кошти квартири АДРЕСА_1 ».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року в задоволенні клопотання позивача про виправлення описки у судовому рішенні відмовлено.

Із цією ухвалою суду першої інстанції не погодилася позивачка та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому просить її скасувати.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що описка, яка допущена в рішенні є очевидною, а тому така підлягає виправленню і для цього є всі законні підстави.

У відповідності до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зокрема, про внесення або відмови у внесення виправлень у рішення, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Враховуючи вимоги цієї статті, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що цю справу слід розглядати без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Суд першої інстанції дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позивачем у поданому клопотанні не наведено арифметичних помилок та/або технічних описок в рішенні суду, які потребують виправлення та можуть бути виправлені судом шляхом постановлення відповідної ухвали в порядку статті 253 КАС України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 253 КАС України, суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Питання про внесення виправлень суд може вирішити в порядку письмового провадження. У разі необхідності суд може розглянути питання внесення виправлень у судове рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заява про внесення виправлень розглядається протягом десяти днів з дня її надходження.

Ухвалу суду про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень може бути оскаржено.

Проаналізувавши вищенаведену норму КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що така не надає суду права змінити зміст постановленого ним судового рішення в порядку виправлення описки. Виправлення описки є засобом усунення, допущених у судовому рішенні помилок технічного (неюридичного) характеру, а саме опискою та очевидних арифметичних помилок.

Згідно з усталеною судовою практикою описка це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Однак виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких, зокрема, належить написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не може змінювати змісту судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність (постанова пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», постанова пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 6 «Про судове рішення», постанова Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2019 року у справі № 9901/87/19).

Слід зазначити, що інститут виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні має вкрай важливе значення у будь-якому виді судочинства та покликаний на усунення неточностей судового рішення, які впливають на можливість його реалізації. Водночас процесуальний закон не надає суду права змінити суть постановленого рішення шляхом виправлення описки.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що зміна у такий спосіб, у який просить позивач рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили, згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2020, суперечить принципу правової визначеності. Виходячи із прецедентної практики Європейського суду з прав людини, принцип правової визначеності передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення.

Щодо покликання позивачки в апеляційній скарзі, що у випадку не задоволення клопотання про виправлення описки, рішення суду не можливо виконати, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що на момент ухвалення цієї постанови відповідач вчиняє дії (бездіяльність) по невиконанню рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020, яке набрало законної сили.

Крім цього, процесуальні питання пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах визначені у Розділі IV КАС України. Так, зокрема, виконання рішення, яке набрало законної сили забезпечується, зокрема: шляхом встановлення судового контролю за виконанням судових рішень (ст. 382 КАС України), шляхом подання заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ст. 383 КАС України).

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстав для постановлення відповідної ухвали про внесення виправлень у судове рішення в порядку статті 253 КАС України, у цій справі відсутні.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 312, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року про відмову у виправленні описки у судовому рішенні у справі № 1.380.2019.005350 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. О. Большакова
М. А. Пліш