Справа № 200/10618/20-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 р. Справа№200/10618/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидівського міського центру зайнятості про визнання дій протиправними, зобов`язання провести перерахунок та виплату допомоги по безробіттю з урахуванням страхового стажу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Селидівського міського центру зайнятості (далі Відповідач) про визнання дій протиправними, зобов`язання провести перерахунок та виплату допомоги по безробіттю з урахуванням страхового стажу.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що з 13.01.2009 року по 21.11.2011 року проходив службу у Волноваській виправній колонії, однак Селидівський міський центр зайнятості після надання статусу безробітного здійснював виплату йому допомоги по безробіттю без врахування проходження ним служби у вказаний період. Просить суд:

- визнати протиправними дії Селидівського міського центру зайнятості щодо не врахування до його страхового стажу періоду служби з 13.01.2009 р. по 21.11.2011 р. у Волноваській виправній колонії №120,

- зобов`язати Селидівський міський центр зайнятості провести з 09 липня 2019 року по 02.06.2020 р. перерахунок і виплату йому допомоги по безробіттю відповідно до частини першої статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з урахуванням страхового стажу періоду служби з 13.01.2009 р. по 21.11.2011 р. у Волноваській виправній колонії №120 та виплачених сум допомоги по безробіттю.

Ухвалою суду від 18 листопада 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі № 200/8352/20-а в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно відзиву на адміністративний позов, наданого Відповідачем до суду, допомога по безробіттю нарахована і виплачена позивачу правомірно відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» без урахування проходження служби у спірний період, вказаний період не підлягає зарахуванню, так як позивачем не було надано довідку про строки проходження служби, які включаються до страхового стажу.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач Селидівський міський центр зайнятості, є органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-III від 02.03.2000 року, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Згідно трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби в період з 30 липня 2001 року по 21 листопада 2011 року.

Згідно довідки Волноваської виправної колонії № 120, позивач з липня 2001 року проходив службу у Селидівській виправній колоні № 82, з червня 2010 року по 07 листопада 2011 року у Волноваській виправній колонії № 120.

З 28 травня 2019 року ОСОБА_1 був взятий на облік в Селидівському міському центрі зайнятості як безробітний та призначено допомогу по безробіттю. Станом на 10.07.2020 року страховий стаж за даними Державного реєстру та з урахуванням вимог рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2020 року № 200/1199/20-а складав 7 років 4 місяця. Допомога по безробіттю призначена з 04.06.2019 року по 28.05.2020 року в розмірі 60 % від середньої заробітної плати (доходу).

З 04.06.2019 року по 08.06.2019 року відкладено виплату допомоги по безробіттю, з 03.06.2020 року припинено.

29 червня 2019 року позивач звернувся до Донецького обласного центру зайнятості зі зверненням з питання виплати допомоги по безробіттю.

На вказане звернення листом від 13 липня 2020 року № 03/1565/09-37-20 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що станом на 10.07.2020 року його страховий стаж складає 7 років 4 місяця.

Період служби з 13.01.2009 по 21.11.2011 не враховано до страхового стажу, оскільки не надана довідка про строки проходження служби, які включаються до страхового стажу, у Волноваській виправній колонії № 120.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи (а тому і органи та посадові особи пенсійного фонду України, як органи виконавчої влади, до яких відноситься і Відповідач) зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 9 Закону України «Про зайнятість населення», кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Пунктом 2 частини першої статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною першою статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків.

Таким чином, право на допомогу по безробіттю мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, а її розмір залежить від страхового стажу такої особи.

Частиною першою статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем страхові внески в сумі не менш як мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною першою статті 4 України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, цивільно-правового договору чи на інших підставах, передбачених законом, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби) та інші особи, які проходять службу та отримують грошове забезпечення (далі - військовослужбовці), особи, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичні особи - підприємці, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах.

Згідно з абзацом 7 пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску для військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) є військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення.

Так, у постанові від 31 жовтня 2019 року (справа № 235/7373/16) Верховний Суд зазначив, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідачем при нарахуванні та виплаті допомоги по безробіттю не зараховано до страхового стажу позивача період його служби через ненадання позивачем довідки про строки проходження служби, які включаються до страхового стажу.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 в період проходження служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби з 13 січня 2009 року по 21 листопада 2011 року (з 13.01.2009 року у Селидівській виправній колонії № 82, з червня 2010 року по 21 листопада 2011 року у Волноваській виправній колонії № 120) підлягав загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, до його страхового стажу підлягає зарахуванню вказаний період служби, незважаючи на те, що позивачем не надано довідку про строки проходження служби, які включаються до страхового стажу.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 і ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в розмірі 840,80 грн., суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача судового збору у розмірі 840,80 грн. на користь Позивача.

Ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 14 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Ч. 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи те, що справа, по якій адвокатом надано послуги, є справою незначної складності, складання адвокатом в рамках даної адміністративної справи документів не потребує значного часу, такі послуги не є послугами значного обсягу, враховуючи співмірність вартості наданих адвокатом послуг з предметом позову, суд дійшов висновку про те, що вимога про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає задоволенню, в сумі 1500 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Селидівського міського центру зайнятості (84122, Донецька обл., м. Селидове, вул. К. Маркса, 41А, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання провести перерахунок та виплату допомоги по безробіттю з урахуванням страхового стажу задовольнити.

Визнати протиправними дії Селидівського міського центру зайнятості щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби з 13.01.2009 року по 21.11.2011 року.

Зобов`язати Селидівський міський центр зайнятості здійснити з 09.07.2019 року по 02.06.2020 року перерахунок та виплату допомоги по безробіттю, з зарахуванням до страхового стажу періоду служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби з 13.01.2009 року по 21.11.2011 року, враховуючи фактично виплачені суми допомоги по безробіттю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидівського міського центру зайнятості на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 2340 (дві тисячі триста сорок) грн. 80 коп., а саме судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 грн.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Череповський