Справа № 643/14413/20
Суддя: Чернова О. В.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
2-а/622/7/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020 смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участю секретаря Дмитренко А.О..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПП у Луганській області лейтенанта поліції Воронька Богдана Вікторовича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління патрульної поліції у Луганській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Кареліна К.Ю. звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПП у Луганській області, лейтенанта поліції Воронька Б,В. серії ДП 18 №564934 від 28.08.2020 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 ..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.08.2020 року відповідачем відносно ОСОБА_1 було складено постанову серії ДП 18 № 564934 про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови 28.09.2020 року о 12 год. 06 хв. на а/д Н-26, Чугуїв Мілове, 131 км., керуючи транспортним засобом PETERBILT 357 номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 здійснив перевезення вантажу згідно з товарно-транспортною накладною від 28.08.2020 року з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, чим порушив вимоги п.п 2.12, 22.5 ПДР України та п. 4 ПКМУ № 30 від 18.01.2001 року. В оскаржуваній постанові зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом PETERBILT 357, номерний знак НОМЕР_1 , «з нагрузкой на строєну вісь 268200 кг при дозволених 22000 кг., не маючи відповідного дозволу, чим порушив п.п.2.12, п.п.22.5 ПДР України та п. 4 ПКМУ №30 від 18.01.2001.». Отже, у спірній постанові йдеться про перевищення вагових параметрів транспортного засобу, яким керував позивач, а саме перевищення навантаження на строєну вісь понад 20%.

Із зазначеною постановою позивач не згоден, посилаючись на відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, оскільки у примітці до цієї статті вказується, що дія частини першої цієї статті не пощирюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Крім того, оскаржувана постанова не відповідає вимогам, встановленим ст. ст. 280, 283 КУпАП, винесена без повного дослідження усіх обставин та за відсутності належних і допустимих доказів.

Так, зі змісту спірної постанови вбачається, що позивачем здійснювалося перевезення вантажу, вага якого на строєну вісь становить 26820 кг при дозволених 22 000 кг. При цьому відповідачем у спірній постанові не зазначено вид та найменування приладів, які використовувалися для таких вимірювань, а також яким саме способом проводилися вимірювання та якою посадовою особою вони здійснювалися. Натомість п.20 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою КМ України № 879 від 27.06.2007р., передбачено, що за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. Крім того, порядком №879 передбачено два види габаритно-вагового контролю. Зокрема, у разі проведення документального габаритно-вагового контролю, тобто додаванні маси транспортного засобу та маси вантажу, порушення відсутні, що підтверджується транспортною накладною від 28.08.2020 року (копія додається), оскільки п.22.5 ПДР встановлена максимально допустима вага у 40 тон, а нормативно-вагові параметри транспортного засобу не перевищували вказану норму (32 тони). У разі ж проведення точного габаритно-вагового контролю, за його результатами водієві видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу та місця його проведення, про що зазначено в п. 18 Порядку №879. Проте, в порушення вище зазначених вимог, оскаржувана постанова не містить посилання на довідку, яка б свідчила про перевищення вагових параметрів транспортним засобом. У п. 7 спірної постанови зазначається, що до постанови додаються талон зважування №443 від 28.08.2020, однак документ під назвою «талон зважування» не є довідкою результатів здійснення контролю в розумінні Порядку №879, а тому не є належним засобом доказування наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. За таких обставин правові підстави для віднесення керованого позивачем транспортного засобу і вантажу до великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів є відсутніми. За умов відсутності посилання поліцейським на належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність перевищення вагових норм, а саме довідки про результати зважування, оскаржувана постанова не може вважатися законною, адже за таких умов посадовою особою, яка її винесла, не було повно досліджено всіх обставин справи. Крім того, при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності було порушено встановлену чинним законодавством процедуру розгляду справи.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 21.10.2020 року після усунення позивачем недоліків позовної заяви адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПП у Луганській області лейтенанта поліції Воронька Б.В. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності передано за предметно-територіальною підсудністю до Золочівського районного суду Харківської області.

Ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 20.11.2020 року поновлено пропущений строк звернення до суду, відкрито провадження по справі, залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління патрульної поліції у Луганській області. Витребувано від відповідача та третьої особи матеріали, на підставі яких було винесено оскаржувану постанову.

В судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, представник позивача подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому проти позовних вимог заперечував, просив розглянути справу за його відсутності, надав в якості доказів відеоматеріали та копію оскаржуваної постанови, копію талона зважування №443 від 18.08.2020 р., відзив на позовну заяву не подав.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань не подав.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 28.08.2020 року о 12.50 год. інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПП у Луганській області, лейтенантом поліції Воронько Богданом Вікторовичем винесено постанову серії ДП18 № 564934 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. Згідно даної постанови, 28.08.2020 року о 12 год. 06 хв. на а/д Н-26, 131 км + 900 водій ОСОБА_1 керував т.з. PETERBILT 357, д.н.з. НОМЕР_1 , з нагрузкой на строєну ось 26820 кг при дозволених 22000 кг., не маючи відповідного дозволу, виданого уповноваженим підрозділом Національної поліції, чим порушив п.п.2.12, п.п.22.5 ПДР України та п. 4 ПКМУ №30 від 18.01.2001 (а.с.50).

До протоколу додано талон зважування №443 від 28.08.2020 та відео боді кам (а.с.50-51).

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України "Про автомобільні дороги", який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема стаття 132-1.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з особливостями, встановленими цим Кодексом

Відповідно до ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до примітки до ст. 132-1 КУпАП дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року N 1306 (далі по тексту - ПДР), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, викладені в Правилах проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі по тексту - Правила №30).

У відповідності до п. 2 Правил №30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів (п. 4 Правил №30).

Відповідно до п. 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 №1007/1207 (далі - Порядок №1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

За визначенням п.п.4 п.2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року (далі по тексту - Порядок здійснення габаритно-вагового контролю) габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п. 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до п. 5 Порядку №1007/1207 працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю:

- здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом 6 пункту 4 цього Порядку, з дотриманням Правил дорожнього руху (у разі невиконання водієм зупинки на вимогу посадових осіб Укртрансінспекції);

- здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку.

- у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами.

До повноважень працівників підрозділів МВС не віднесено здійснення габаритно-вагового контролю. Натомість, такі повноваження надано виключно посадовим особам Укртрансінспекції.

Відповідно до п. п. п. п. 3-9 п. 4 Порядку №1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю:

- здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху;

- видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю;

- складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

- у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС;

- у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю;

- реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів;

- при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п. 6 Порядку № 879).

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17.01.2019 р. у справі №539/655/17.

Згідно з п. 20 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

У відповідності до п.п.12, 13 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до п. 18 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю за результатами точного габаритно-вагового контролю водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функцiї фото- i кінозйомки, відеозапису, засобів фото- i кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до вищезазначених правових норм, доказом того, що транспортний засіб, яким керував Позивач, належить чи не належить до категорії великогабаритних є відповідний документ, який видають посадові особи Укртрансінспекції: акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Однак, матеріали адміністративного провадження не містять жодного із викладених вище документів, більше того, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у оскаржуваній позивачем постанові та не підтверджується жодними іншими доказами.

Суд зазначає, що доказів проведення габаритно-вагового контролю, в розумінні діючого законодавства, щодо зазначеного вище транспортного засобу не надано.

Надані відповідачем відеозапис та копія талону №443 від 28.08.2020 року не є належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення позивачем, оскільки не містять будь-яких відомостей, щодо вчинення, виявлення правопорушення, його фіксування (щодо посадової особи, технічних засобів, які використовувались при їх отриманні), тощо.

При цьому, як зазначалось вище, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється виключно у встановленому законом порядку Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції, за результатами якого водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

У даному випадку, допущення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, не підтверджені належним чином у передбачений законом спосіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, відповідачем до суду не надано доказів, які б достовірно підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 стю132-1 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що порушення позивачем п. 22.5 ПДР, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 132-1 КУпАП, не підтверджено належними та допустимими доказами.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17.01.2019 у справі N 539/655/17.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 564934 від 28.08.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС Україниза наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів, які могли б підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 564934 від 28.08.2020 року за ч. 1 ст. 132-1 КУпАПвідносно ОСОБА_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 564934 від 28.08.2020 року, прийняту інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПП у Луганській області, лейтенантом поліції Воронько Богданом Вікторовичем, якою до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП.

Провадження по даній справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень КАС України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О. В.Чернова