Справа № 620/4956/20
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року Чернігів Справа № 620/4956/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зайця О.В.,

за участю секретаря Новик Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

предстаника позивача Маляренка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від -22.09.2020 № 586 у частині накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області, дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 23.09.2020 № 274 о/с у частині накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області, дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;

поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшого лейтенанта поліції, на посаді слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 40108616) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту незаконного звільнення і до дня винесення судом рішення про поновлення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вважає вищевказані накази Головного управління Національної поліції в Київській області від 22.09.2020 № 586 та від 23.09.2020 № 274 о/с про накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викледені у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, у якому просив в задоволенні позовних вимог через їх необгрунтованість.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в органах Національної поліції України з вересня 2016 року до звільнення, з 21.09.2019 у званні «старший лейтенант поліції» на посаді слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області.

Наказом Головного управлінця Національної поліції в Київській області від 22.09.2020 № 586 на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 23.09.2020 № 274 о/с було реалізоване накладене вищезгадане стягнення та звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції з 28.09.2020.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.15 № 580-VIII (надалі Закон № 580-VIII).

Відповідно до ч. 1 cm. З Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 19 Закону № 580- VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337-VIII (надалі по тексту - Дисциплінарний статут).

Вказаним Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Так, відповідно до cm. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 cт. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

При цьому, у ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII визначені обов`язки поліцейського, а саме: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

За приписами ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

У відповідності до ст. 14 ч.ч. 2, 3 та ст. 16 ч. 1 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У ч. 1 ст. 19 Дисциплінарного статуту вказано, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Як вказано у ч. 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із змінами і доповненнями) (надалі Постанова ВСУ № 9) у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 п. 1, ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

У чинному законодавстві України визначення поняття «прогул» або «невихід на роботу» відсутні.

Однак, у п. 24 Постанови ВСУ № 9 роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

У судовій практиці прогулом без поважних причин вважається полишення роботи без відповідного попередження роботодавця в установленому порядку про розірвання трудового договору або залишення роботи до закінчення строку попередження без згоди на це роботодавця, якщо такий договір укладено на невизнйчений строк; залишення без поважних причин особою, з якою укладено строковий трудовий договір, роботи до закінчення строку трудового договору; самовільне залишення молодим спеціалістом (молодим робітником) роботи, на яку його направили після закінчення відповідного навчального закладу, до закінчення строку обов`язкового відпрацювання; самовільне використання без погодження з роботодавцем днів відгулів, чергової відпустки тощо.

У той же час, відповідно до судової практики, причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником, зокрема: - пожежа, повінь (інші стихійні лиха); - аварії або простій на транспорті; - виконання громадянського обов`язку (надання допомоги особам, потерпілим від нещасного випадку, порятунок державного або приватного майна при пожежі, стихійному лиху); - догляд за захворілим зненацька членом родини; - відсутність на роботі з дозволу безпосереднього керівника; - відсутність за станом здоров`я.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 30.07.2020 № 1260 для надання практичної допомоги службової діяльності позивача відряджено для подальшого проходження служби до Баришівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУНП в Київській області, у період з 03 липня до 20 жовтня 2020.

На виконання зазначеного Наказу та, оскільки 01 та 02 серпня 2020 року були вихідними, він прибув до Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області 06 серпня 2020. Наступного дня, 07.08.2020, також перебував на своєму робочу місці у Баришівському ВП.

10.08.2020, у зв`язку з поганим самопочуттям та неможливістю виконувати покладені на нього обов`язки, позивач звернувся за наданням медичної допомоги до лікаря комунального некомерційного підприємства «Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги Ірпінської міської ради Київської області», у зв`язку з чим з цього дня (з 10.08.2020) у ОСОБА_1 було відкрите лікарняне.

Відповідно до листка непрацездатності №49 від 10.08.2020, виданого комунальним некомерційним підприємством «Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги Ірпінської міської ради Київської області», позивач перебував на лікарняному в період часу з 10.08.2020 до 21.08.2020 (включно), і до роботи мав приступити 22.08.2020.

19.08.2020 т.в.о. начальника Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області рапортом доповів т.в.о. начальника ГУНП в Київській області ОСОБА_2 , що ОСОБА_1 06 та 07 серпня 2020 прибував до Баришівського ВП, а з 08.08.2020 повідомив, що перебуває на лікарняному, однак підтверджуючих документів не надав.

На підставі зазначеного рапорту ОСОБА_3 наказом ГУНП в Київській області від 20.08.2020 № 1388 призначено службове розслідування.

Під час проведення службового розслідування позивачем надано письмові пояснення про всі вищевказані обставини, у тому числі про перебування на лікарняному, а у подальшому - також долучено до матеріалів службового розслідування копію листка непрацездатності № 49 від 10.08.2020, виданого комунальним некомерційним підприємством «Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги Ірпінської міської ради Київської області».

21.09.2020 за результатами проведеного службового розслідування начальником Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , затверджено висновок службового розслідування, згідно якого інформація викладена у рапорті тимчасово виконуючого обов`язки начальника Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_3 щодо можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками слідчого управління ГУНП в Київській області частково знайшла своє підтвердження у частині не виходу 21.08.2020 позивача на робоче місце без поважних причин. Згідно цього ж висновку службового розслідування було рекомендовано накласти на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 не вийшов на роботу в період часу з 10.08.2020 по 21.08.2020 (включно) у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікарняному, що є поважною причиною невиходу на роботу 21.08.2020, суд вважає наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 22.09.2020 № 586 в частині накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім цього, підлягає скасуванню і наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 23.09.2020 № 274 о/с, як похідний.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшого лейтенанта поліції, на посаді слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області.

Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Як вказано у ч. 2 ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Як вбачається із довідки ГУНП в Київськіїй області від 09.10.2020 за № 696 ОСОБА_1 виплачена заробітна плата за липень 2020 року - 13677,18 грн., за серпень 2020 року - 17148,82, загальна сума доходу за останні два місяці перед його звільненням становила - 30826,00 грн. При цьому, його середньоденний заробіток за 1 день складає - 497,19 грн. (30826,00 грн. / 62 календарні дні).

За таких обставин, втрачений позивачем середній заробіток за час вимушеного прогулу становить: 497,19 грн. (середньоденна заробітна плата) * 84 дні (кількість днів з 29.09.2020 по 21.12.2020) = 41763,96 грн., який підлягає стягненню на його користь.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 73 КАС України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За правилами частини шостої статті 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 22.09.2020 № 586 у частині накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області, дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 23.09.2020 № 274 о/с у частині накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області, дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшого лейтенанта поліції, на посаді слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.09.2020 по 21.12.2020 у сумі 41763,96 грн.

Рішення суду в частині поновлення на посаді та виплати середнього заробітку у межах стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24 грудня 2020 року.

Суддя О.В. Заяць