Справа № 400/3206/20
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

28 грудня 2020 р. № 400/3206/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до:Миколаївськоїа районної ради Миколаївської області, Одеське шосе, 18-А,Миколаїв,54036
про:визнання незаконним та скасування рішення від 24.12.2019 в частині,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Миколаївської районної ради Миколаївської області з вимогами визнати незаконним та скасувати рішення чергової пленарної 29 сесії Миколаївської районної ради Миколаївської області від 24 грудня 2019 року в частині присвоєння рангу посадової особи місцевого самоврядування заступнику голови Миколаївської районної ради Миколаївської області ОСОБА_2 .

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що 24.12.2019 за наслідками доповіді керуючої справами виконавчого апарату ради Кравець Н.В., оголошено висновок на проект рішення начальника юридичного відділу виконавчого апарату ради ОСОБА_3 та виступу депутата ОСОБА_4 ОСОБА_2 присвоєно 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Позивач вважає зазначене рішення протиправним, оскільки ні в рішенні, ні в питанні порядку денного не вказано, в якому порядку пропонується присвоєння рангу, як чергове присвоєння або як позачергове. Також, не вказано строк з дати присвоєння останнього рангу.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» районна рада не має повноважень присвоєння рангів, особам які займають посаду заступника голови районної ради.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію обґрунтував тим, що заступник голови районної ради ОСОБА_2 є посадовою особою місцевого самоврядування, тому у своїй діяльності керується нормами спеціального Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», в тому числі і питанні присвоєння рангу. Відповідно до ч.6 ст.15 Закону, черговий ранг присвоюється за умови, що посадова особа успішно відпрацювала на займаній посаді не менше як 2 роки. Поняття «за вислугу років» або «за виконання обов`язків» не існує, закон передбачає присвоєння рангу в порядку черговості зі сплином конкретно визначеного терміну.

Відповідно до ч.3 ст.15 Закону ранги сільським, селищним, міським головам, головам районних рад, присвоюються рішенням відповідної ради в межах відповідної категорії посад. У зв`язку з відсутністю голови районної ради, ОСОБА_2 з 12.01.2018 приступив до виконання обов`язків голови Миколаївської районної ради, відповідно до ч.6 ст.56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому з 9 грудня 2019 ОСОБА_2 мав право на присвоєння 7 рангу посадової особи місцевого самоврядування.

Суд розглянув справу 28.12.2020, відповідно до вимог ст.262 КАС України, без проведення судового засідання, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» та Рішення Ради суддів України від 17.03.2020 №19, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є депутатом Миколаївської міської ради Миколаївської області сьомого скликання 2015-2020 років.

24.12.2019 на пленарному засіданні Миколаївської міської ради Миколаївської області сьомого скликання прийнято рішення №16 «Про присвоєння рангу посадової особи місцевого самоврядування заступнику голови Миколаївської районної ради Миколаївської області сьомого скликання ОСОБА_2 ».

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.5 КАС Україна кожан особа має право в порядку встановленому Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням діє чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушенні її права, свободи чи інтереси.

Разом з тим, необхідно розуміти, що право на звернення до суду розділяється на право на позов в процесуальному та матеріальному розумінні.

Процесуальне право на позов, це право на подання позову, право на звернення до суду з вимогою за захистом, прав, свобод і інтересів, які на думку позивача порушенні суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах.

Позивачем дотримано все процесуальні норми під час подання позовної заяви, а спір щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень віднесений до юрисдикції адміністративних судів, у зв`язку з чим судом було відкрито провадження по цій справі та розглянуто по суті позовних вимог.

Самим лише фактом розгляду по суті вимог позивача, забезпечено його право на позов, яке передбачене ст.55 Конституції України, ст.6 Конвенції та ст.5 КАС України.

Натомість, матеріальне право на позов, це право на задоволення позиву, на позитивне вирішення справи, розв`язання спору на користь позивача.

Право на задоволення позову, залежить, окрім іншого, від наявності у позивача суб`єктивних прав, які порушуються відповідачем та права вимоги за ними.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є вирішення спорів з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до п.9 ч.5 ст.160 КАС України зазначається, що у позовні заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням, прав, свобод або інтересів позивача.

Відповідно до п.19 ст.4 КАС України індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийнятий) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до ст.48 КАС України передбачено право суду на заміну неналежного позивача, у разі встановлення того факту, що з позовом звернулась не та особа, якій належить право вимоги, замінити первинного позивача належним позивачем.

Отже, процесуальний закон, визнає матеріальне право на позов в адміністративному судочинстві щодо оскарження індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, лише за особами у яких є право вимоги, тобто саме тими, кого він безпосередньо стосується, для кого оскаржуваний акт породжує, змінює або припиняє певні правовідносини.

В цьому випадку, судом встановлено, що рішення Миколаївської районної ради №16 від 24.12.19, яке оскаржує позивач, є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, яким вирішується питання проходження публічної служби ОСОБА_2 .

Будь-яких не будь інших правовідносин, окрім питань публічної служби осіб зазначеної особи, рішення №16 від 24.12.19 не вирішує.

Позивач не є тієї особою, щодо якої вирішується питання проходження публічної служби, спірним рішенням.

Спірне рішення не породжує, не змінює та не припиняє права та обов`язки позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення Миколаївської районної ради №16 від 24.12.19 не порушує прав, свобод та інтересів позивача, у нього відсутнє право вимоги про його скасуванню.

Виключенням з цього правила є органи та особи, визначені у ст.53 КАС України, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб прокурор, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини та інші.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Судом України у постанові від 11.11.15 по аналогічній адміністративній справі №2а-2885/12/1470, за позовом депутатів місцевої ради про скасування рішення (акта індивідуальної дії) цієї ж ради, висловив правову позицію, що право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується. Позивачі оспорили рішення, яке є правовим актом індивідуальної дії. Такі правові акти породжують права й обов`язки тільки тих суб`єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб`єктів), яким його адресовано. Право на захист це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього. Таким чином, відсутність у будь-кого (крім користувачів вказаних мисливських угідь), в тому числі і позивачів, прав чи обов`язків у зв`язку із оскаржуваним рішенням не породжує для останніх і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом. Посилання позивачів на їхнє право звернення до суду з цим позовом є безпідставними, оскільки зазначене рішення не стосується їх безпосередньо (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/54331803).

Аналогічні висновки були викладені Верховним Судом України у постановах від 15.07.15 по адміністративній справі №21-273а14 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/39999309), від 03.02.15 по адміністративній справі №21-617а14 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/42665513), від 12.04.17 по адміністративній справі № П/800/589/16 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/66413427), від 31.10.17 по адміністративній справі №П/800/413/16 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/70427204) та багатьох інших.

Зазначений підхід було підтримано Верховним Судом в ухвалах від 02.01.18 по адміністративній справі №9901/22/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/71446182), від 05.01.18 по адміністративній справі №800/149/18 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/71488386) та іншим.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Миколаївської районної ради Миколаївської області (Одеське шосе, 18-А,Миколаїв,546) відмовити.

2. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко