Справа № 804/562/16
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 804/562/16

адміністративне провадження № К/9901/9835/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року (Суддя: Верба І.О.),

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року (Судді: Прокопчук Т.С., Богданенко І.Ю., Чепурнов Д.В.)

у справі № 804/562/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського»

до Дніпропетровської митниці ДФС

про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації; визнання недійсним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (далі - позивач, ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського») звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС (далі - відповідач, Дніпропетровська митниця ДФС), в якому просив суд: скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24 липня 2015 року №110010000/2015/20077; визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 24 липня 2015 року №110010000/2015/600426/1.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішеннями суддів першої та апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, просив скасувати вищенаведені судові рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов. Касаційну скаргу обґрунтував тим, що позивачем надано усі необхідні документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, вказані документи не містили розбіжностей, не мали ознак підробки, містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари, що безпідставно не враховано митним органом. До того ж, судами не враховано, що позивач не міг надати митному органу на їх вимогу певні документи з огляду на те, що умовами зовнішньоекономічного контракту від 29.04.2015 року не визначено обов`язку продавця надавати ПАТ «ДМКД» договори (угоди, контракти) з третіми особами, рахунки про здійснення платежів третім особам, рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору (угоди, контракту), каталоги, специфікації, прайс-листи виробника, виписку з бухгалтерської документації, а також висновки про вартісні та якісні характеристики товарів. Крім цього, на звернення позивача продавець листом від 07.07.2015 року № 286 повідомив, що не має можливості надати такі документи у зв`язку з конфіденційністю інформації. Вказані відповіді надавались відповідачу, однак залишені поза увагою. До того ж, до суду першої інстанції було надано платіжне доручення, яке підтверджує повну сплату на користь продавця суми за контрактом, яка задекларована у ВМД № /2015/021631, також позивач надав всі залізничні накладні. Крім цього за умовами контракту від 29.04.2015 року № 15-0835-12 не визначено обов`язку страхування товару.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, для митного оформлення товару ПАТ «ДМК ім. Ф.Е. Дзержинського» подало до Дніпропетровської митниці вантажну митну декларацію №110010000/2015/021631 (відправник ТОВ «Стойленський ГОК»), в режимі ІМ 40 ДР (а.с.17).

В графі 31 ВМД №110010000/2015/021631 наведено опис товару, а саме: залізорудний концентрат; концентрат залізорудний агломераційний, з вмістом FE203-66,1%, 66,2%, 66,3%, 66,4%, 66,5%; SiO2-6,7%, 6,9%, 7,1%, 7,2%, 7,3%; волога-9,92%, 9,94%, 9,95%, 9,96%, 9,98%; одержаний методом магнітної сепарації. СТО №6-2015; застосовується при виробництві агломератів у агломераційному цеху; використовується у металургійному виробництві для власних потреб.

За декларацією позивачем було подано документи щодо митного оформлення вантажу на суму 29814781,64 руб. (графа 22), вага нетто 13547050 кг (графа 38), а саме в графі 44 «Додаткова інформація / Подані документи / Сертифікати і дозволи» зазначені: контракт №15-0835-12 від 29.04.2015 року; додаток №6 від 26.06.2015 року до контракту; рахунок фактуру (інвойс) №БЕЛ00133 від 04.07.2015 року разом з додатком; рахунок фактуру (інвойс) №БЕЛ00140 від 10.07.2015 року разом з додатком; рахунок фактуру (інвойс) №БЕЛ00141 від 11.07.2015 року разом з додатком; рахунок фактуру (інвойс) №БЕЛ00151 від 13.07.2015 року разом з додатком; рахунок фактуру (інвойс) №БЕЛ00153 від 15.07.2015 року разом з додатком; рахунок фактуру (інвойс) №БЕЛ00155 від 16.07.2015 року разом з додатком; рахунок фактуру (інвойс) №БЕЛ00162 від 18.07.2015 року разом з додатком; залізничні накладні від 15.07.2015 року №2069926, №20073946, від 16.07.2015 року №20079099, від 18.07.2015 року №20087506, від 11.07.2015 року №43988641, №43993757, від 12.07.2015 року №43998251, від 14.07.2015 року №44025203, №44025351, від 16.07.2015 року №44046035, від 16.07.2015 року №44046035, від 17.07.2015 року №44060069, від 15.07.2015 року №45143872, від 18.07.2015 року №45247673; лист ПАТ «ДМКД» №062Д/1896 від 22.07.2015 року; рахунок-фактури від 04.07.2015 року, від 10.07.2015 року, від 11.07.2015 року, від 13.07.2015 року, від 15.07.2015 року, від 16.07.2015 року, від 18.07.2015 року; сертифікати про походження товару від 17.07.2015 року форми СТ-1 №RUUА 4490735, 4490736, 4490737, 4490738, 4490739, від 20.07.2015 року 4490779, 4490780, 4490782, 4490783, від 21.07.2015 року 4490794, 4490795, 4490796, 4490797; сертифікати якості №93 від 04.07.2015 року, №98 від 10.07.2015 року, №99 від 11.07.2015 року, №100 від 13.07.2015 року, №101 від 15.07.2015 року, №102 від 16.07.2015 року, №103 від 18.07.2015 року; листи ПАТ «ДМКД» №062Д/1854 від 17.07.2015 року, №062Д/1859 від 20.07.2015 року, №062Д/1862 від 20.07.2015 року, №062Д/1863 від 20.07.2015 року, №062Д/1878 від 21.07.2015 року; копія митної декларації країни відправлення №10101100/290615/0000719 від 29.06.2015 року.

Митна вартість товару заявлена за ціною контракту (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України на рівні 2200,90 руб. за 1 тону. Оскільки декларантом надано документи, що містять розбіжності стосовно умов поставки оцінюваного товару та, відповідно вартості зазначеного товару відповідно до таких умов, відповідач надав позивачу повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.

Одночасно декларанта повідомлено, що частиною 6 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що він за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

Листом від 24.07.2015 року №062Д/1920 декларантом проінформовано митницю про неможливість надання додаткових документів, зазначених у вимогах митного органу, в термін визначений частиною 3 статті 53 Митного кодексу України та повідомлено, що зазначені документи будуть надані в установлений законом термін відповідно частини 8 статті 55 Митного кодексу України.

24.07.2015 року відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №110010000/2015/20077, а також винесено рішення про коригування митної вартості товарів №110010000/2015/600426/1, в якому митна вартість товару скоригована до 3,0638 руб./1кг (резервний метод).

Підставою для коригування митної вартості товару стали наступні висновки:

- товар імпортовано за контрактом від 29.04.2015 року №15-0835-12, додаток №6 від 26.06.2015 року, що заявлений декларантом ПАТ «ДМКД» як непрямий, тобто укладений не з виробником оцінюваного товару. Договір із третіми особами, що пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, в пакеті документів приєднаних до ЕМД декларантом ПАТ «ДМКД» не наданий;

- відповідно до зовнішньоекономічного контракту залізорудний концентрат імпортується за ціною, що розраховується в залежності від вмісту Fe. Базова ціна залізорудного концентрату визначається на рівні 1913,69 руб. РФ при вмісті Fe 66%. В залежності від збільшення або зменшення фактичного вмісту Fe, надбавка або знижка до базової ціни складає 24,29 руб. РФ/т за 1% Fe долі в пропорції. Отже, відповідно до зазначеного середня вартість одиниці оцінюваного товару заявлена на рівні 2200,90 руб. РФ/т;

- Рахунки виробника від 04.07.2015 року б/н, від 10.07.2015 року б/н, від 11.07.2015 року б/н, від 13.07.2015 року б/н, від 15.07.2015 року б/н, від 16.07.2015 року б/н, від 18.07.2015 року б/н, що виставлені в рамках контракту 15-04-29 (дата не зазначена), додатку від 26.06.2015 року №6, який не містить умов поставки та не завірений печаткою підприємства, що видало зазначені рахунки (ТОВ «Стойленський ГОК»). Рахунки виробника містять інформацію стосовно вмісту Fe та посилання на відповідний сертифікат якості, ціна залізорудного концентрату незалежно від вмісту Fe визначена на рівні 1400 руб. РФ/т. Ймовірно, що у рахунку виробника зазначена базова ціна залізорудного концентрату за договором із третіми особами, що пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається №15-04-29, додатку від 26.06.2015 року №6, що до митниці не надавався, тому незрозуміло відносно якого вмісту Fe така ціна визначена. За відсутності договору із третіми особами, що пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається, унеможливлене проведення перевірки числового значення заявленої митної вартості. Рахунки контрактоутримувача та виробника ідентифікуються між собою лише за вагою та, як зазначено вище містять ціну товару визначену в залежності від вмісту Fe, що не відповідає ціні рахунку виробника. Таким чином, відповідні документи контрактоутримувача та виробника містять розбіжності щодо вартості товару, що постачається. Крім того, зазначені вище надані рахунки контрактоутримувача та виробника не містять жодних печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць;

- за відомостями графи 46 наданої декларантом ПАТ «ДМКД» копії декларації країни експорту від 29.06.2015 року № 10101100/290615/0000719 митна вартість оцінюваного товару на умовах СРТ Дніпродзержинськ складає 35,9594 дол. США/т, що за курсом ЦБРФ (54,8126 руб. РФ за 1 дол.США) станом на день оформлення зазначеної МД складає 1970,81 руб. РФ/т, що не відповідає рахункам виробника, ні рахункам контрактоутримувача. Зазначене унеможливлює використання наданої декларації країни експорту в якості документа, що підтверджує заявлену митну вартість;

- за умовами контракту від 29.04.2015 року №15-0835-12, додатку №6 від 26.06.2015 року, визначено умови поставки СРТ Дніпродзержинськ, які передбачають несення продавцем витрат доставки до місця призначення на кордоні України. Відповідно пункту 10 статті 58 Митного кодексу України складовими митної вартості є, в тому числі, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів. Листом Товариство повідомило митний орган про неможливість підтвердження транспортної складової територією України, та просив вважати фактурну вартість як митну.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди керувались тим, що у зв`язку із встановленими відповідачем розбіжностями в поданих позивачем документах, що не спростовано останнім під час розгляду справи, відповідачем правомірно складена картка відмови в прийнятті митної декларації та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №110010000/2015/600426/1.

Суд касаційної інстанції з приводу викладеного зазначає наступне.

Так, відповідно до частини першої статті 53 Митного Кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Отже з аналізу положень Митного кодексу України, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Як встановлено судами, підставою для прийняття оскаржуваних рішень митного органу стало ненадання товариством усіх належних документів для здійснення митного оформлення товару за першим методом, а також ненадання підтверджуючих документів щодо числових складових визначеної вартості товару. При цьому під час судового розгляду позивач не спростував встановлені відповідачем розбіжності, зокрема щодо наступного.

Товар імпортовано за контрактом від 29.04.2015 року №15-0835-12 та додатком до цього контракту від 26.06.2015 року № 6, що заявлений декларантом позивача як непрямий контракт, тобто укладений не з виробником оцінюваного товару, а з посередником. Відповідно до «Відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011, зовнішньоекономічний договір, стороною якого є виробник товарів, декларується під кодом 4104. Декларантом позивача контракт задекларовано під кодом 4100. Продавцем товару є ТОВ «Руська гірничо-металургійна компанія», а відправником товару згідно МД №110010000/2015/021361 є ВАТ «Стойленський ГОК». Договору із третіми особами, що пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, в пакеті документів приєднаних до ЕМД декларантом не надано.

Відповідно до названого зовнішньоекономічного контракту залізорудний концентрат імпортується за ціною, що розраховується в залежності від вмісту Fe. Базова ціна залізорудного концентрату визначається на рівні 1400 руб. РФ незалежно від вмісту Fe. Позивачем до документів митного оформлення надані рахунки-фактури. При цьому, вміст Fe в рахунку не зазначений та підтверджений наданими відповідними сертифікатами якості. В рахунку-фактурі виробника від 18.07.2015 року вказаний нульовий вміст заліза, в той час в сертифікаті якості №103, на який посилається цей рахунок, зазначений вміст заліза на рівні 6,2%, але ціна товару незалежно від вмісту Fe визначена рахунками виробника в єдиному розмірі 1400 руб. РФ/т. Таким чином, відповідні документи контрактоутримувача та виробника містять розбіжності щодо вартості товару, що постачається.

З урахуванням вказаного, враховуючи що ціна товару, за умовами контракту, розраховується в залежності від вмісту Fe, зазначені невідповідності є суттєвими для обчислення ціни, у зв`язку з чим у контролюючого органу були наявні обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості, а тому відповідач мав право витребувати у Товариства додаткові документи.

Як рахунки виробника так і рахунки контрактоутримувача не містять жодних печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць. Наявність цих відміток передбачена такими нормативно-правовими актами як «Типовою технологічною схемою здійснення митного контролю залізничних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний контроль», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року №451, «Порядком виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09.10.2012 року №1066, та статтею 355 Митного кодексу України.

Відповідно до Інструкції «Про порядок заповнення декларації на товари», затвердженої Рішенням Комісії Митного Союзу від 20.05.2010 року №257, в графі 46 російської митної декларації вказується статистична вартість товару в доларах США, що округлена за математичними правилами до двох знаків після коми. За відомостями графи 46 наданої декларантом копії декларації країни експорту від 29.06.2015 року №10101100/290615/0000719 митна вартість оцінюваного товару на умовах СРТ Дніпродзержинськ складає 35,9594 дол. США/т, що за курсом ЦФРБ (54,8126 руб. РФ за 1 дол. США) станом на день оформлення зазначеної МД складає 1970,81 руб. РФ/т, що не відповідає ні рахункам виробника, ні рахункам контрактоутримувача.

Доводи скаржника про те, що рахунки-фактури виробника товару не є обов`язковими документами, спростовуються вимогами п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України, а посилання позивача на те, що рахунки були отримані пізніше поштою не заслуговують на увагу, оскільки як вірно зазначено відповідачем, у графі 24 залізничних накладних, вказані по 2 рахунки-фактури, але оскільки вони вказані без № та дати, то це не дає можливості впевнитись, що до митного оформлення були подані саме ті документи, які прямували разом з вантажем.

За таких обставин, у відповідача, на думку суду, обґрунтовано виникли сумніви щодо правильності визначення митної вартості товару у зв`язку з розбіжностями в числових складових, отже рішення про коригування митної вартості заявленого позивачем товару та картка відмови є доведеними та обґрунтованими, що не спростовано позивачем.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування судових рішень.

Відповідно до частини 1 ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: І.А. Васильєва

Судді: С.С. Пасічник

В.П. Юрченко