Справа № 465/4393/20
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

24.12.2020 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до ГУ ПП у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 16.07.2020 року щодо нього була винесена постанова серії ЕАМ №2834009. У постанові зазначено, що 16.07.2020 року близько 22:43 год. на автодорозі Київ - ЧОП, керуючи транспортним засобом Nissan Primaster д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив перетин суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п.34 ПДР України. Була складена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративний штраф у розмірі 255 грн. Позивач зазначає, що відповідач порушив порядок складання постанови. Відмовився надати для ознайомлення відеозапис з нагрудної боді-камери та відеозапис з дорожнього реєстратора патрульного авто. Працівник поліції не навів жодного доказу, який би підтвердив вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. У постанові відсутні відомості, щодо технічного засобу, яким було здійснено фото або відеозапис. Крім того, інспектор позбавив позивача можливості скористатись послугами адвоката. З даною постановою позивач не погоджується, вважає її необґрунтованою та винесеною упереджено.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 02.09.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Представник відповідача 29.09.2020 року подав відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки інспектор Левчук І.Р. виявив транспортний засіб Nissan Primaster д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який перетнув дорожню розмітку 1.1 на автодорозі Київ ЧОП 495 км в с. Кізлів. Своїми діями порушив п.34 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП. Інспектор чітко спостерігав факт вчинення правопорушення,а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення. Стверджується, що постанова відповідає вимогам законодавства і є належним доказом факту вчинення позивачем правопорушення. В свою чергу, інспектор діяв правомірно та в межах своїх повноважень. Враховуючи вище викладене з позовними вимогами не погоджуються в повному обсязі. Просить відмовити у задоволенні позову.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Згідно постанови серії ЕАМ №2834009 від 16.07.2020 року, винесеної інспектором патрульної поліції Левчук І.Р., на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді 255 гривень штрафу, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Однак доказів щодо перетину позивачем лінії дорожньої розмітки немає.

Згідно ч.1 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні

Крім того, згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, тому постанову серії ЕАМ №2834009 від 16.07.2020 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122КУпАП слід скасувати.

Згідно до ч. 5ст. 139 КАС України, судові витрати слід стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 205, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, статтями 251, 288, 289, 293 КУпАП, суд-

п о с т а н о в и в:

позов ОСОБА_1 до Головного управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серії ЕАМ №2834009 від 16.07.2020 року про накладення адміністративного стягнення від 16.07.2020 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 840 (чотириста двадцять гривень) грн. 80 коп.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; посвідчення водія: НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління патрульної поліції у Львівській області (79053, м.Львів, вул. Перфецького,19; ).

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 286, 293, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мартьянова С.М.