Справа № 640/14522/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Смарагд Пол Сервіс" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарагд Пол Сервіс" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просило:

- визнати протиправними та необґрунтованими висновки Акту № 67/26-15-14-07-02-10/38556965 від 01.04.2019 про результати документальної позапланової виїзної перевірки дотримання вимог податкового законодавства України ТОВ "Смарагд Пол Сервіс" при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ "Простострой" за грудень 2017 року показників декларації з податку на додану вартість та за 2017 рік - показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємств складений заступником начальника відділу спеціальних перевірок управління по взаємодії з правоохоронними та іншими органами Департаменту аудиту ГУ ДФС у м. Києві, радником податкової та митної справи другого рангу Загікою О.В.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 19.04.2019р. № про застосування фінансових санкцій по податку на прибуток (форма Р) та збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств 11021000 у сумі 61 287, 50 грн. за порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 ПК України;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 19.04.2019р. № про застосування фінансових санкцій по податку на додану вартість (форма Р) та збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість 14060100 у сумі 81 717, 00 грн. за порушення п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України.

Позов мотивовано тим, що висновки акту перевірки щодо нереальності господарських операцій, які мали місце між позивачем та його контрагентом, спростовуються змістом господарської операції, оскільки позивачем досягнуто економічного ефекту, господарська операція оформлена відповідними первинними документами. На час, коли позивач мав господарські взаємовідносини зі своїм контрагентом, відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про такого контрагента були підтвердженими, такі особи були зареєстровані як платники податку, а відтак податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2020 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Смарагд Пол Сервіс" задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 19.04.2019р. № та №. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві подано апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої, апелянт посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує зокрема тим, що правочин укладений між позивачем та ТОВ "Простострой" укладено без мети настання реальних наслідків. Крім того апелянт зазначає, що згідно пояснень директора ТОВ "Простострой", останній лише надав свої документи невідомій особі для реєстрації товариства, однак жодної участі у діяльності підприємства не приймав та договорів від імені товариства не укладав.

За наведених обставин, відповідач вважає рішення суду першої інстанції незаконним та не обґрунтованим, що свідчить про наявність правових підстав для його скасування.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2020 року та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Смарагд Пол Сервіс" з питань дотримання вимог податкового законодавства України при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ "Простострой" за грудень 2017 року показників декларації з податку на додану вартість та за 2017 рік - показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємств.

За результатом проведеної перевірки складено акт від 01.04.2019р. № 67/26-15-14-07-02-10/38556965 (надалі - акт перевірки).

Проведеною перевіркою встановлено допущення позивачем порушень норм податкового законодавства, а саме:

- п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 49 030, 00 грн. за 2017р.

- п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 545 478, 00 грн. за грудень 2017р.

Позивач вважаючи вищезазначені висновки помилковими подав до відповідача заперечення на акт перевірки, однак листом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 17.04.2019р. "Про розгляд заперечення" № 72176/10/26-15-14-07-02-15 висновки акта перевірки залишені без змін, а заперечення - без задоволення.

На підставі висновків вказаного акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 19.04.2019:

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 81 717, 00 грн, в тому числі 54 478, 00 грн за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 27 239, 00 грн;

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 61 287, 50 грн, в тому числі 49 030, 00 грн за основним платежем та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 12 257, 50 грн.

Позивач вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними звернувся за захистом порушених прав та інстересів до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом зроблено безпідставні висновки щодо відсутності настання реальних наслідків за правочином укладеним між позивачем та ТОВ "ПРОСТРОЙ".

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Згідно з пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Положеннями підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до пункту 137.1 статті 137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлює, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Наведені правові норми вказують, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу;

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

У відповідності до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 196 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У відповідності до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з частинами першої - третьою ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, необхідними умовами для віднесення сплачених у ціні послуг/товарів сум ПДВ до податкового кредиту є факт їх отримання із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, та наявність зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкової накладної.

З огляду на викладене, на переконання суду, в межах даних правовідносин повинні були бути досліджені первинні документи (в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»), які у своїй сукупності можуть свідчити та підтверджувати факт придбання товарів та його подальшого використання для цілей, що прямо пов`язані з господарською діяльністю платника податку.

Як вбачається з матерів справи, між ТОВ "Простострой" (підрядник) та ТОВ "Смарагд Пол Сервіс" (замовник) укладено договір підряду від 04.12.2017р. № 04/12-1 за умовами якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання виконати роботи по "Влаштуванню підлоги з поліуретанового покриття" на об`єкті м. Київ, пр-т Степана Бандери, 11А Епіцентр та "Підготовка та заливка самовирівнюючої суміші" на об`єкті м. Київ, вул. Княжий Затон, 12а. Роботи за предметом цього договору мають бути виконані згідно Кошторису, що підписаний Сторонами та є невід`ємною частиною договору (Додаток № 1 до цього Договору). Підрядник виконує роботи матеріалом замовника.

Відповідно до п. 2.1 Договору, загальна вартість робіт за цим Договором є договірною та становить 272 388, 00 грн., крім того ПДВ 20 % - 54 477, 62 грн. Всього з ПДВ 326 865, 71 грн. Підстави формування загальної вартості робіт, визначеної п. 2.1 цього Договору, визначаються на підставі Додатку № 1 до цього Договору (надалі - Кошторисна документація).

Відповідно до п. 3.1, 3.2 Договору, замовник проводить розрахунок з підрядником після підписання акту виконаних робіт. Оплати здійснюється протягом 30 банківських днів після підписання акту виконаних робіт. Оплата проводиться у національній грошовій одиниці - гривні на поточний рахунок підрядника.

Згідно з п. 4.1 Договору, підрядник зобов`язується розпочати виконання робіт протягом 5 днів з дати підписання сторонами даного Договору.

Відповідно до п. 5.1, 5.2 Договору, підрядник виконує роботи згідно Кошторисної документації, державних будівельних норм та правил. Після завершення робіт, підрядник надає замовнику оформлений належним чином акт приймання виконаних робіт.

В підтвердження настання реальних наслідків за вказаним правочином позивачем як до матеріалів справи так до суду надано копії акту здачі приймання робіт (надання послуг) від 20.12.2017р. № 5, копії платіжних доручень та податкової накладної від 20.12.2017р. № 1.

Натомість, надана позивачем документація не дає можливості підтвердити реальність настання наслідків за вказаним правочином.

Надані позивачем копії акту здачі приймання послуг та податкової накладної не містять детального опису робіт, що виконувались за таким договором. Крім того, матеріали справи не містять кошторисної документації, що відповідно до умов договору є його невід`ємною частиною.

Крім того, проведеною перевіркою встановлено відсутність у ТОВ "Простострой" реальної можливості виконати свої зобов`язання за правочином укладеним позивачем, зокрема, в частині відсутності матеріальних т технічних засобів необхідних для здійснення господарської діяльності.

Колегія суддів приходить до переконання, що надані докази не підтверджують реального виконання господарських операцій із вказаним контрагентом позивача по укладеним договорам, оскільки складені неналежним чином, не містять достатню інформацію відносно змісту та вартості господарських операцій, які були опосередковані складенням цих документів, та не дають змогу вважати, що господарські операції реально відбулися і тягнуть настання реальних правових наслідків.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи слід зазначити, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які мають складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Однак критерієм зменшення бази оподаткування податку на прибуток та податку на додану вартість є можливість на підставі наявних документів зробити беззаперечний висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання доходу.

Однак, надані позивачем первинні документи належним чином не підтверджують фактичність проведених господарських операцій між позивачем та ТОВ "Простострой".

В даному випадку, за спірними операціями лише оформлялися окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди. Наведене, у свою чергу, вказує на юридичну дефектність первинних/облікових/ податкових документів.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що платник підтвердив належним чином оформленими документами, які є достатніми для встановлення дійсних змін майнового стану учасників задекларованих операцій, добросовісність податкової вигоди, на яку він претендує. Відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог та відповідно скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Поряд з цим, колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на пояснення директора ТОВ "Простострой" надані в рамках кримінального провадження № 0000068 вiд 28.07.2018р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями 205, 212 та 358 КК України, оскільки, як вірно зазначено судом першої інстанції зазначені обставини не встановлені вироком суду що набрав законної сили.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо протиправності спірних податкових повідомлень-рішень ід 19.04.2019р. № та № та наявності підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, на підставі встановлених під час апеляційного розгляду обставин справи у їх сукупності та взаємозв`язку, колегією суддів встановлено, що висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства, а також спростовуються наявними у справі доказами та доводами апеляційної скарги.

Положеннями ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Частиною 1 ст. 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його скасування в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.04.2019 № та № , та прийняття в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 321-322, 325-328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2020 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування - податкових повідомлень-рішень від 19.04.2019р. № та № - скасувати. В цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Смарагд Пол Сервіс" залишити без задоволення.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович