Справа № 620/1848/20
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1848/20 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо повернення (оформленого листом Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 17.04.2020 №11677/33) матеріалів про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності III групи внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ, без прийняття Міністерством внутрішніх справ України рішення по суті зазначеного питання згідно з п.9 Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів; України від 21.10.2015 № 850; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву та прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності III групи внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 288150,00 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року позов задоволено частково, визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення (оформленого листом Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 17.04.2020 № 11677/33) матеріалів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності III групи внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ, без прийняття Міністерством внутрішніх справ України рішення по суті зазначеного питання згідно з пунктом 9 Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності III групи внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що подані позивачем документи були повернуті на доопрацювання з метою усунення виявлених недоліків та в подальшому продовження їх розгляду.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що відповідач зобов`язаний був прийняти рішення про призначення, або про відмову у виплаті грошової допомоги та не наділений повноваженнями повертати подані документи на доопрацювання.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про хворобу № 100 від 24 січня 2011 року позивача визнано непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у воєнний час. У пункті 12 свідоцтва зазначено, що захворюванню пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.11).

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №493665, за наслідками огляду 27.03.2019 позивачу встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.10).

18 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Голови ліквідаційної комісії УДСО при УМВС України в Чернігівській області із заявою (рапортом), в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що йому встановлена III група інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, до якої було додано: довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серія 12ААА №039064 від 27.03.2019; копію довідки до акта огляду МСЕК Серія 12ААБ № 493665 від 27.03.2019; копію свідоцтва про хворобу №100 від 24.01.2011; копію Акту №1 від 06.12.2019 про розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5*; копію Акту №1 про нещасний випадок невиробничого характеру від 06.12.2019 за формою НТ*; копію паспорту; копію картки фізичної особи - платника податків про одержання ІПН (а.с.8).

Листом від 17.04.2020 №11677/33 Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України повернув на адресу ліквідаційної комісії УДСО при УМВС України в Чернігівській області матеріали щодо здійснення виплати одноразової грошової допомоги позивачу, з підстав неможливості прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, оскільки медичні документи оформлені з порушенням законодавства України (а.с.6), що в подальшому стало підставою для повернення документів позивачу листом УДСО при УМВС України в Чернігівській області від 06.05.2020 №16/4-11-ЛК/Мг (а.с.7).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо повернення поданих позивачем документів без прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідачем не розглянуто по суті та не прийнято рішення за матеріалами позивача, відповідно до Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції №850.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком № 850.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Порядком № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в п.п. 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Згідно з п. 9 Порядку № 850, Міністерство внутрішніх справ в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п. 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 13 лютого 2018 року у справі № 808/1866/16, від 19 вересня 2018 року у справі № 530/1280/17, від 03 жовтня 2018 року у справах № 361/7249/17, від 13 червня 2019 року у справі №826/6354/18 та від 13 травня 2020 року у справі № 823/2227/17.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний був прийняти конкретне рішення стосовно виплати одноразової грошової допомоги, а не повертати матеріали щодо позивача на доопрацювання, ухиляючись від розгляду поданих документів та від прийняття обґрунтованого рішення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що чинні норми закону не передбачають процедури повернення документів на доопрацювання.

Суд відхиляє посилання апелянта на висновки, викладені в постанові Львівського апеляційного адміністративного суд від 13.11.2019 у справі №1.380.2019.002248 при розгляді аналогічних правовідносин, відповідно до яких МВС може повертати матеріали на доопрацювання у разі виявлення невідповідносте, оскільки такі висновки суду апеляційної інстанції суперечать наведеним вище висновкам Верховного Суду у аналогічних спорах.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірних висновків про наявність підстав для визнання протиправними дії відповідача щодо повернення матеріалів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та наявності підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 .

Відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зокрема, в п.30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, зазначено, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно п.29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод не можна розуміти як такий, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови складено 24 грудня 2020 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма