Справа № 340/3627/20
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2020-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/3627/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач (через представника) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати п.1 наказу №1137 від 07.08.2020, яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції; 2) визнати протиправним та скасувати наказ №261 о/с від 14.08.2020 "По особовому складу", яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 14.08.2020; 3) поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України; 4) стягнути на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що спірні накази винесено неправомірно, оскільки ним не було допущено дисциплінарного проступку, тому його звільнення з органів поліції є безпідставним і незаконним.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зауважив, що за результатами проведеного розслідування дисциплінарною комісією підтверджено факт вчинення дисциплінарного проступку, а саме, в частині позивача встановлено порушення вимог ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ, Правил етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 та п.14 розд. ХІІІ Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) НПУ, затв. Наказом МВС від 16.02.2018 року №111, що виразилося у свідомому ігноруванні вимог службової дисципліни та перебування 21.06.2020 року на службі в наряді у стані алкогольного сп`яніння, а також перебуванні за межами адміністративної будівлі відділу поліції у справах, що не мають відношення до виконання службових завдань, пов`язаних з діяльністю СОГ. Відповідно до пункту 14 частини 3 ст.1 Статуту передбачено вимогу, що під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння. Таким чином на думку відповідача позивачем не доведено обґрунтованість позовних вимог, а факт наявності у позивача порушеного права не знайшов свого підтвердження. З наведених підстав просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (т.1,а.с.38-52).

Представник позивача подав суду відповідь на відзив та просив задовольнити позов (т.1,а.с. 160-165).

Представник відповідача подав заперечення на вказану відповідь (т.1,а.с. 166-169).

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та відповіді на відзив, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на письмовий відзив та письмові пояснення, що містяться в матеріалах справи, у зв`язку з чим у задоволенні позовної заяви просив відмовити.

Протокольною ухвалою від 10.12.2020 року подальший розгляд справи вирішено проводити в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в справі матеріали суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції з 14.05.2019 року по 14.08.20 року.

14.08.2020 р. наказом начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області № 261 о/с "По особовому складу", ОСОБА_1 , з 14 серпня 2020 року звільнено зі служби в поліції за п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Підстава для звільнення: подання до звільнення, наказ ГУНП в Кіровоградській області від 07.08.2020 року за №1137, довідка Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області від 13.08.2020 року №9535-2020 , довідка УЛМТЗ ГУНП в Кіровоградській області від 13.08.2020 року.

Правовою підставою для видання оскаржуваних наказів, слугував висновок службового розслідування, яким встановлено порушення службової дисципліни, що виразилось у свідомому ігноруванні вимог службової дисципліни та перебуванні 21.06.2020 року на службі в наряді в стані алкогольного сп`яніння, а також перебуванні за межами адміністративної будівлі відділу поліції у справах, що не мають відношення до виконання службових завдань, пов`язаних з діяльністю СОГ.

Не погоджуючись з такими наказами позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Відносини, що виникають щодо організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі Закон №580-VІІІ).

Стаття 1. Національна поліція України Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Стаття 3. Правова основа діяльності поліції

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 7. Дотримання прав і свобод людини

1. Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Стаття 18. Основні обов`язки поліцейського

1. Поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

2. Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Стаття 19. Види відповідальності поліцейських

1. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

2. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Стаття 77. Звільнення зі служби в поліції

1. Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:

6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;.

10. Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV.

Стаття 1. Службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Стаття 2. Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Стаття 5. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Стаття 7. Службова дисципліна України базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Стаття 12. На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Стаття 14. З метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Стаття 15. У разі порушення дисципліни особами рядового і начальницького складу в період перебування у відрядженні, відпустці, на відпочинку або в період тимчасової непрацездатності начальник органу чи підрозділу, у межах відповідної території, де вчинено дисциплінарний проступок, уживає заходів щодо його припинення, збирає первинні матеріали та надсилає їх для розгляду за місцем проходження служби порушника.

11. Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 12 березня 2013 року №230

Пункт 2.1. Підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Підпункт 2.2.5 пункту 2.2. Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі скоєння особою рядового або начальницького складу адміністративного правопорушення.

Пункти 5.2-5.3. Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Абзац 1 пункту 5.4., якщо вину особи РНС (особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України) повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. 12. Правила етичної поведінки поліцейського, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179

Пункт 1 розділу ІІ. Під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Розділ II Основні вимоги до поведінки поліцейського

п. 2. Під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено:

- перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Суд наголошує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Отже, поведінка особи рядового і начальницького складу повинна бути гідною, спрямованою на захист прав та інтересів громадян і держави України та відповідати званню працівника поліції.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Як встановлено матеріалами адміністративної справи, підставою для звільнення позивача визначено пункт 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", згідно якого поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

22.06.2020 року до УКЗ ГУНП в Кіровоградській області надійшов рапорт ст. інспектора відділу інспекції з особового складу УКЗ ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_2 про те, що 21.06.2020 року зафіксовано факт перебування на службі у стані алкогольного сп`яніння слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 (т.1,а.с.60).

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 23.06.2020 № 860 «Про призначення службового розслідування», у відношенні позивача призначено службове розслідування за фактом перебування його на службі в стані алкогольного сп`яніння (т.1, а.с.56).

На підставі рапорту голови дисциплінарної комісії, т.в.о. заступника начальника ГУНП в Кіровоградській області підполковника поліції Котиги С. від 21.07.2020, строк проведення службового розслідування продовжено до 21.08.2020 (тт.1, а.с.57).

13.07.2020 року позивачем були надані пояснення з приводу вказаного службового розслідування, відповідно до яких інкриміновані порушення позивач не визнає, факт перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння заперечує, на підтвердження чого надав відповідні докази медичного обстеження (т.1,а.с.87-89).

За результатами вказаного службового розслідування, 05.08.2020 року складений висновок, затверджений т.в.о. начальником ГУ НП в Кіровоградській області полковником поліції Кожухівським В. «Про результати службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни слідчим СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенантом поліції ОСОБА_1 ». Відповідно до вказаного висновку, службове розслідування за фактом перебування позивача на службі у стані алкогольного сп`яніння закінчено (т.1,а.с.135-142).

07 серпня 2020 року на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області № 1137, за порушення вимог пп.1,2 ч. 1 ст.18, ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», пп. 1,2,14 ч.3 Дисциплінарного статуту, абз. 2 п.1 абз.6 п.2 розд. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських та п.14 розд. ХІІІ Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 року №111, що виразилось у свідомому ігноруванні вимог службової дисципліни та перебування 21.06.2020 року на службі в наряді у стані алкогольного сп`яніння, а також перебування за межами адміністративної будівлі відділу поліції у справах, що не мають відношення до виконання службових завдань, пов`язаних з діяльністю СОГ, позивача звільнено зі служби в поліції (т.1,а.с.143).

14 серпня 2020 року згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області по особовому складу № 261 о/с, позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) (т.1,а.с.148).

19.08.2020 року у відділі кадрів ГУНП в Кіровоградській області позивач ознайомився з наказом про звільнення та висновком службового розслідування, про що свідчить його підпис (т.1,а.с.21,148).

Так, зі змісту доданих до матеріалів позовної заяви встановлено, що 21.06.2020 року, позивач прибув на службу та після проведення інструктажу та перевірки знань Закону України «Про Національну поліцію» отримав табельну зброю та заступив в добовий наряд. Вказане підтверджується записами ОСОБА_1 в книзі видачі і приймання озброєння (інв.№898 від 20.04.2020р.) та в книзі нарядів (інв. №486899/20 від 01.05.2020 р. о 08:00 год. (т.1,а.с.73-81).

В подальшому, відповідно до плану завдання від 29.05.2020 р. за №1349/01/15-2020, з метою перевірки дотримання поліцейськими Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, які 21.06.2020 р. заступали до несення служби в добовому наряді, вимог абз.6 ч.2 розд. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затв. Наказом МВС від 09.11.2016 р. №1179 та п.14 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту НПУ, затв. Законом України від 15.03.2018 р. №2337-VIII, до відділу поліції прибув ст. інспектор відділу особового складу УКЗ ГУНП в Кіровоградській області капітан поліції ОСОБА_3 , який запропонував поліцейським, які заступили в добовий наряд пройти огляд на стан сп`яніння на місці, за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alkotest 6820», на що останні погодились.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що в ході проведення перевірки на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alkotest 6820» всіх поліцейських, які заступили до несення служби у добовому наряді, прилад не зафіксував наявності алкоголю у повітрі, що видихалось поліцейськими. Водночас перевірку не пройшов лейтенант поліції ОСОБА_1 , який не з`явився для проходження тесту та був відсутній у Кропивницькому ВП.

При цьому, представник відповідача зазначив, що тривалий час не могли встановити перебування позивача. Так, у висновку службового розслідування та підтверджено поясненнями представника відповідача в судовому засіданні, що в той самий час до Кропивницького ВП прибув заступник начальника управління начальник ВІОС УКЗ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 та лише після його неодноразових зауважень, т.в.о. начальника СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 зателефонував до ОСОБА_1 , після чого останній прибув до підрозділу поліції о 9 год. 35 хв./21.06.2020р./.

В подальшому, в присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , позивачу запропоновано було пройти огляд для встановлення факту алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alkotest 6820», на що останній погодився, що підтверджено ним також під час судового розгляду справи.

За результатами проведеного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alkotest 6820» пристрій зафіксував у повітрі, що видихалось ОСОБА_1 0,76% алкоголю (т.1,а.с.16). При цьому, позивач з результатом тесту не погодився, що підтверджується його підписом у чекові.

Як встановлено судом, В подальшому, ОСОБА_3 запропонував позивачу проїхати до медичного закладу та пройти там освідування, на що останній погодився, однак попросив піти переодягнутись у цивільний одяг (оскільки перебував у форменому одязі) та залишити особисті речі у службовому кабінеті, однак отримав категоричну відмову.

Згодом, позивач вийшов на вулицю, де ОСОБА_4 та ОСОБА_3 йому запропонували проїхати до медичного закладу для проведення освідування.

ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження освідування в медичному закладі, однак наполягав на тому, що хоче переодягнутись у цивільний одяг, на що знову отримав категоричну відмову, що не спростовано представником відповідача під час судового розгляду справи.

В судовому засіданні позивач пояснив, що посадові особи ВІОС УКЗ ГУНП в Кіровоградській області наказували йому сісти до салону їх авто, з метою доставлення його до медичного закладу. В подальшому, після спілкування з колегою ОСОБА_7 , який зазначив, що ніхто не має обмежувати право позивача на його вільне пересування, він піднявся до службового кабінету, щоб переодягнутись.

Разом з позивачем до його службового кабінету піднялись також і працівники інспекції, які продовжували наполягати на терміновому освідуванні. Позивач вказує, що на фоні тиску з боку працівників інспекції його самопочуття погіршилось про що він їм повідомив. Однак, вказане вони розцінили, як відмову від проходження освідування, про що склали відповідний акт, який позивач підписав і запереченнями.

Так, представник позивача в судовому засіданні пояснив, що позивач, в зв`язку з тим, що в нього виникли обґрунтовані сумніви відносно результату, який показав «Драгер» він одразу самостійно поїхав до КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради», де самостійно пройшов освідування та відповідно до отриманого висновку №70 від 21.06.2020 р. у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

Вказаний висновок позивач долучав під час надання ним пояснень в рамках проведеного судового розслідування, однак посадовими особами ГУНП в Кіровоградській області не взято його до уваги, оскільки вказаний висновок не відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 року №1425/735.

Відповідно до висновку №70 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (за зверненнями громадянина (ка)), від 21.06.2020р. встановлено, що ОСОБА_1 , в зв`язку з конфліктом на роботі звернувся до КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» з метою проходження відповідного освідування. Висновок лікаря свідчить про тверезий стан позивача станом на 11 год. 55 хв. 21.06.2020. Відтак, дана інформація спростовує висновки відповідача (т.1, а.с.15).

Також хибними є посилання відповідача на те, що оскільки огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та складання висновку за його результатами не проводився за направленням та в присутності працівника поліції, як то передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (надалі Інструкція № 1452/735), та висновок №70 від 21.06.2020 року не може бути взятий судом до уваги в якості доказів, що підтверджують перебування позивача у тверезому стані.

Так, як вбачається із змісту Інструкції № 1452/735, вона визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду. При цьому, п. 2 зазначеної Інструкції визначає, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Водночас огляд (освідування) позивача на стан алкогольного сп`яніння здійснювався за допомогою приладу «Драгер» (Drager Alcotest 6820 A) безпосередньо в приміщенні Кропивницького ВП під час проведення перевірки працівниками ВІОС УКЗ ГУНП в Кіровоградській області, тому посилання представника відповідача на положення Інструкції №1452/735 є хибним.

Так, судом встановлено, проходження працівниками поліції освідування з метою виявлення фактів перебування їх на службі в стані алкогольного сп`яніння регламентується Тимчасовою інструкцією про порядок медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння, затверджену заступником Міністра охорони здоров`я СРСР № 06-14/33-14 від 01.08.1988.

Вказане підтверджується листом Департаменту кадрового забезпечення НПУ від 16.09.2020 р. за №231зі/12/6/03-2020 в якому, зокрема, зазначено, що порядок огляду на стан сп`яніння поліцейських під час виконання ними службових обов`язків, не пов`язаних з керуванням транспортних засобів, регулюються наступними документами: Кодексом України по адміністративні правопорушення; Законом України від 02.07.2018 №580-VIII «Про Національну поліцію»; Законом України від 15.03.2018р. №2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України»; Наказом МОЗ СРСР від08.09.1988 р.№694 «Про заходи щодо подальшого вдосконалення медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю або стану сп`яніння»; Тимчасовою інструкцією про порядок медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння, затвердженою заступником Міністра охорони здоров`я СРСР № 06-14/33-14 від 01.08.1988; постановою Пленуму ВСУ від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (т.1,а.с.195).

Отже, посадові особи ГУНП в Кіровоградській області під час проведення освідування та проведення службового розслідування повинні були керуватись положеннями Тимчасової інструкції про порядок медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння, затвердженою заступником Міністра охорони здоров`я СРСР № 06-14/33-14 від 01.08.1988, а не Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/73

Згідно з приписами Тимчасової інструкції про порядок медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння, затверджену заступником Міністра охорони здоров`я СРСР № 06-14/33-14 від 01.08.1988, та доданими до неї Методичними вказівками медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння, якими на даний час регламентується процедура огляду громадян для встановлення стану сп`яніння та особливості клінічного обстеження громадян.

Згідно абзацу 4 розділу «Алкогольне сп`яніння» Методичних вказівок, основою медичного висновку при встановленні синдрому алкогольного сп`яніння є уважне клінічне обстеження особи, яка оглядається, хімічні реакції мають додаткове значення.

Відповідно до пункту 1.7 наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР від 08 вересня 1988 року N 694 "Про заходи з подальшого вдосконалення медичного освідування для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння" та пункту 2 Тимчасової інструкції про порядок медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння, затвердженої Міністерством охорони здоров`я СРСР від 01 вересня 1988 року N 06-14/33-14, медичний огляд для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння робиться в спеціалізованих кабінетах наркологічних дипансерів (відділень) лікарями психіатрами-наркологами або в лікувально-профілактичних установах лікарями психіатрами-наркологами і лікарями інших спеціальностей, що пройшли підготовку.

Таким чином, проведення освідування позивача лікарем Кіровоградського обласного наркологічного диспансеру, відповідає вимогам щодо проведення таких медоглядів та безпідставно не взято до уваги під час проведення службового розслідування посадовими особами відповідача.

Як встановлено судом, огляд (освідування) позивача на стан алкогольного сп`яніння здійснювався за допомогою приладу «Драгер» (Drager Alcotest 6820 ARLJ-0485) безпосередньо в приміщенні Кропивницького ВП під час проведення перевірки працівниками ВІОС УКЗ ГУНП в Кіровоградській області посадовою особою ВІОС УКЗ ГУНП в Кіровоградській області.

В судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що ні матеріали службового розслідування, ні матеріали справи не містять акту огляду позивача на стан алкогольного сп`яніння; відсутні докази наявності спеціальних знань у працівників поліції, які проводили огляд відносно ОСОБА_1 (капітана поліції ОСОБА_3 , підполковник поліції ОСОБА_4 ) чи проходження ними відповідного інструктажу.

Допитаний в судовому засідання в якості свідка капітан поліції ОСОБА_3 пояснив суду, що саме він проводив освідування позивача. При цьому вказав, що жодного спеціального інструктажу він не проходив. Огляд проводить відповідно до інструкції з експлуатації алкотестеру «Drager Alcotest 6820». Також зазначив, що у своїй роботі керується як Інструкцією від 11.11.2015 за № 1413/27858, так і Тимчасовою інструкцією від 01 вересня 1988 року N 06-14/33-14.

Відповідно до листа ГУНП в Кіровоградській області від 26.10.2020 року, наданого на адвокатський запит представника позивача, встановлено, що володіння спеціальними знаннями щодо приладу «Драгер» (Drager Alcotest 6820) та отримання з даного приводу інструктажу поліцейськими, які його використовують не передбачено жодним нормативно-правовим актом та інструкціями. При цьому огляд проводиться відповідно до інструкції з експлуатації алкотестеру «Drager Alcotest 6820» (т.1,а.с.175).

При цьому проведення зазначеного освідування та оформлення його результатів викликає сумніви у його правомірності.

Зокрема, протокол спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6820» про проведення 21.06.2020 р. о 9 год. 38 хв. освідування ОСОБА_1 не містить прізвища особи, яка проводила вказане освідування.

Вказане не дає можливості ідентифікувати особу, яка здійснила освідування ОСОБА_1 та, як наслідок визначити чи має вказана особа право на проведення освідувань з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6820», чи проходила вона спеціальний інструктаж.

До того ж, як встановлено судом вище зі змісту листа ГУНП в Кіровоградській області від 26.10.2020р. огляд проводиться лише відповідно до інструкції з експлуатації алкотестеру «Drager Alcotest 6820»

Зі змісту долученої до матеріалів справи інструкції з експлуатації алкотестеру «Drager Alcotest 6820», зі змісту якої встановлено, що перед виконанням тесту, необхідно провести контрольний забір повітря.

При цьому, як свідчать покази допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 (який безпосередньо проводив освідування ОСОБА_1 за допомогою алкотестеру «Drager Alcotest 6820») контрольний забір повітря не робився, що, поряд з іншими порушеннями, свідчить про порушення порядку експлуатації алкотестеру «Drager Alcotest 6820».

Зі змісту висновку службового розслідування встановлено, що в зв`язку з підозрою перебування на службі у стані алкгольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що виразилось у таких ознаках різкий запах алкоголю з ротової порожнини, розширення зіниць, тремтіння рук, різка зміна окрасу шкіри ОСОБА_1 , складено акт про відмову від добровільного проходження медичного освідування (огляду).

Судом в судовому засіданні оглянуто відеозапис з нагрудного реєстратора DSJ _0000000_000000

Як вбачається з відеозапису з нагрудного реєстратора DSJ _0000000_000000 перевіряючим під час спілкування з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було вказано, що зовнішній вигляд у ОСОБА_1 нормальний (2017/01/19 16:38)

Крім того, відеозапис з нагрудного реєстратора DSJ _0000000_000000 підтверджує, той факт, що ОСОБА_1 погоджувався на добровільне проходження освідування та йде з посадовими особами до авто (2017/01/19 16:47).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснив суду, що ним було запропоновано ОСОБА_1 проїхати на 2Б для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, на що останній погодився. Свідок вказував, що того дня він бачив ОСОБА_1 на території Кропивницького ВП та в адміністративних будівлях. Свідок вказував, що позивач не відмовлявся проїхати для проходження медичного огляду, однак просив переодягнутись у цивільний одяг. Також свідок підтвердив, що запаху алкоголю від ОСОБА_1 не відчував.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 також підтвердив суду, що під час спілкування з позивачем в день, коли відбувались зазначені події, ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не спостерігав.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 надали аналогічні пояснення, що запаху алкоголю під час спілкування від ОСОБА_1 не відчували.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 пояснив суду, що під час спілкування того дня з позивачем ознак алкогольного сп`яніння у нього не помітив. Зазначив, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, лише просив переодягнутись у цивільний огляд. Також свідок зазначив, що з боку перевіряюячих на позивача чинився психологічний тиск.

Судом встановлено та не спростовано представником відповідача та допитаним в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 , що перед перевіркою він не запитував у ОСОБА_1 чи вживав останній лікарські препарати, які містять алкоголь, чи користувався спреями для ротової порожнини; чи вживав харчові продукти, які містять в невеликій кількості алкоголь (кисломолочі продукти, квас і т.д). Крім того, свідком не встановлювалось чи палив ОСОБА_1 перед проходженням тесту.

Інших доказів перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння 21.06.2020 року, в розумінні ст. ст. 73-76 КАС України, відповідачем, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, до суду надано не було. Крім того показаннями свідків та довідкою медичної установи спростовується факт перебування позивача 21.06.202 0року у стані алкогольного сп`яніння.

За визначенням статті 1 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон № 580-VIII), Національна поліція України (далі поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до статті 3 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України а постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Так, суд констатує, що працівниками ГУНП в Кіровоградській області під час проведення освідування ОСОБА_1 та проведення службового розслідування було допущено значна кількість порушень.

Зокрема, посадові особи ВІОС УКЗ ГУНП в Кіровоградській області використовували з порушенням порядку експлуатації спеціальний спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6820».

Під час проведення службового розслідування, через помилкове застосування інструкцій не було взято висновок №70 від 21.06.2020 р. , згідно якого у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

При цьому, опитані в рамках проведення службового розслідування працівники поліції Кропивницького ВП ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 вказали, що під час проведення 21.06.2020 року інструктажу добовому наряду Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, в складі якого вони перебували та під час спілкування з ОСОБА_1 ознак сп`яніння не помітили.

Також факт того, що позивач не мав ознак алкогольного сп`яніння підтверджено поясненнями ОСОБА_5 , який зазначив, що характерного запаху алкоголю від ОСОБА_1 не відчував, також не помітив він і тремтіння рук. При цьому, ОСОБА_5 в своїх поясненнях зазначив, що ОСОБА_1 погодився поїхати до медзакладу, проте попросив переодягнутись з форменого одягу у цивільний.

Однак всі ці пояснення та висновок медичного закладу про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння під час проведення службового розслідування проігноровано.

При цьому, як встановлено судом з матеріалів службового розслідування та показів свідків, посадовими особами відповідача взято до уваги лише те, що спеціальний технічний засіб «Drager Alkotest 6820» зафіксував наявність алкоголю у повітрі, що видихалось у розмірі 0,76% алкоголю

Однак, проведення зазначеного освідування та оформлення його результатів здійснено з численними порушеннями та, як наслідок не може бути визнано судом належним доказом.

Долучений до матеріалів справи протокол спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6820» про проведення 21.06.2020 р. о 9 год. 38 хв. освідування ОСОБА_1 дійсно не містить прізвища особи, яка проводила вказане освідування (т.1,а.с.176).

Вказане не дає можливості ідентифікувати особу, яка здійснила освідування ОСОБА_1 та, як наслідок визначити чи має вказана особа право на проведення освідувань з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6820» та є, серед іншого порушенням п.3.5.5 інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6820».

В судовому засіданні підтверджено факт, що ОСОБА_1 порушень службової дисципліни не допускав, від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, більш того, з метою спростування факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння добровільно пройшов освідування в спеціалізованому медичному закладі.

Вказане свідчить про те, що складений висновок ґрунтується на припущеннях посадових осіб, які його проводили та свідчить про формальний підхід до його проведення, оскільки поза увагою залишено 11 осіб, які зазначали про відсутність ознак алкогольного сп`яніння, залишили поза увагою довідку медичного закладу, яка підтвердила відсутність у позивача алкогольного сп`яніння та посилання на Інструкцію № 1452/735, яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння під час зупинки транспортного засобу співробітниками поліції і не стосується вказаних правовідносин.

Суд також звертає увагу, що приймаючи рішення про застосування до позивача найжорстокішого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, відповідач обґрунтовував своє рішення перебуванням ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, що є істотним порушенням службової дисципліни та підриває довіру та авторитет правоохоронних органів і їх працівників в очах громадськості.

Оскільки за наслідком судового розгляду вказана обставина не підтвердилась, а знаходження позивача 21.06.2020 під час несення служби у тверезому стані доведений належними та допустимими доказами, висновок про наявність в його діях складу дисциплінарного проступку є безпідставним, а тому наказ від 14.08.2020 №261 о//с про притягнення його до дисциплінарної відповідальності за умов виключення фактору сп`яніння, підлягає скасуванню.

Крім того, як встановлено судом, наказ №261о/с від 14.08.2020 року оформлений з помилками.

Так, у вказаному наказі помилково зазначена посада ОСОБА_1 з якої він звільнений «інспектор сектору дізнання Кропивницького ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області», тоді як позивач працював на посаді інспектору дізнання Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області.

Оскільки прийняття наказу про звільнення ОСОБА_1 з поліції від 14.08.2020 № 261 о/с було наслідком прийняття наказу від 07.08.2020 року за № 1137, то вказаний наказ також підлягає скасуванню, як такий, що винесений без достатніх для цього правових підстав, у зв`язку з чим позивач підлягає поновленню на службі в поліції. За правилами статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду в цій частині підлягає негайному виконанню.

Суд зазначає, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ, як вид стягнення, є крайнім заходом.

Отже, застосовуючи крайню міру дисциплінарного стягнення, відповідач повинен був належним чином обґрунтувати необхідність застосування, саме такої міри та неможливість застосування інших його видів.

Як вбачається зі змісту акту службового розслідування, відповідачем не встановлювалась можливість застосування до позивача більш м`якого дисциплінарного стягнення та не обґрунтовано належним чином необхідність застосування дисциплінарного стягнення, саме у вигляді звільнення зі служби.

Відтак, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оскаржувані накази, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, який передбачений чинним законодавством, що свідчить про необхідність визнання їх протиправними та скасування, а відповідно, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 235 КЗпП України, поновлення позивача на посаді з якої останній був звільнений.

Поряд з вказаним, відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Пунктом 9 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016р. №260 (далі - Порядок №260) встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

В свою чергу, спеціальними нормативно-правовими актами, серед яких, зокрема, Закон України «Про національну поліцію», Постанова Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом МВС України №260 від 06.04.2016 року, не встановлено порядку здійснення розрахунку заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Однак, згідно підпункту «з» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100) встановлено, що цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, вимушеного прогулу.

Відповідно до Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Поняття «грошове забезпечення» і «заробітна плата», які використано у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір щодо виплати грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу охоплюється застосованим у ч. 2 ст. 233 КЗпП України визначенням «законодавство про оплату праці».

Таким чином, зі змісту пункту 6 розділу ІІІ Порядку №260 випливає, що поновлений на службі поліцейський має право на грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення до його поновлення на службі уповноваженим керівником органу поліції.

Суд звертає увагу на те, що наведений обов`язок виплатити поновленому на службі поліцейському грошове забезпечення за час вимушеного прогулу не залежить від обставин та причин невиконання судового рішення про поновлення такого поліцейського на службі.

В даному випадку зі змісту Порядку №260 випливає, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2019 року у справі №815/1829/17.

При цьому, розрахунок середньоденної заробітної плати повинен здійснюватись відповідно до Порядку №100, з урахуванням положень Порядку №260 в частині застосування при такому розрахунку саме календарних днів відповідного місяця.

За змістом оскаржених наказів позивача з займаної посади звільнено з 14 серпня 2020 року.

Так, у даній справі, період вимушеного прогулу є з 15.08.2020 р. (наступний день після звільнення позивача) по 11.12.2020 р. (день винесення рішення судом про поновлення позивача на посаді.

Як вбачається з довідки Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 21.09.2020 року №1980/28/01-20, середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 за червень-липень 2020 року становить 411,22 грн. (т.1, а.с.55)

З вказаної довідки вбачається, що за останні два місяці роботи йому нараховано грошове забезпечення на загальну суму 25084,37 грн, враховуючи 61 календарний день, середньоденний заробіток позивача складав 411,22 грн. (25084,37/61).

Загальна тривалість вимушеного прогулу позивача за період з 15.08.2020 р. по 11.12.2020 р. склала 119 календарних дня, а тому сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 48935,18 грн. (411,22*119).

Відповідно до ст.371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, постанова суду в частині поновлення позивача та стягнення грошового забезпечення за один місяць /12336,60 грн. = 411,22 грн. х 30днів/ підлягає негайному виконанню.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні та необхідні докази, які свідчать про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які під час вирішення справи знайшли своє підтвердження у відповідній частині. Відповідачем суду протилежного не доведено, не надано достатніх та переконливих доказів у підтримку своєї позиції щодо предмету адміністративного позову.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що розгляд справ про поновлення на роботі здійснюється без сплати судового збору, через що підстави для розподілу судових витрат у даній справі відсутні.

Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 205, 242-246, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п.1 наказу №1137 від 07.08.2020, яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національнної поліції в Кіровоградській області №261 о/с від 14.08.2020 "По особовому складу", яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 14.08.2020 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору дізнання Кропивницького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області з 14 серпня 2020 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області () на користь ОСОБА_1 (ін.код НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 48935,18 грн. без урахування сплати податків та інших обов`язків платежів.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах стягнення суми за один місяць 12336,60 грн. - допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України.

Відповідно до підпункту 15.5 п.15 Розділ VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 23 грудня 2020 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько