Справа № 377/644/20
Суддя: Теремецька Н. Ф.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/644/20

Провадження №2-а/377/15/20

24 грудня 2020 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Щуковської А.М., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу, за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Івченко Анни Анатоліївни, Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

У С Т А Н О В И В:

До суду з позовними вимогами до відповідачів звернувся ОСОБА_1 , які зменшив та просив:

-визнати протиправними дії відповідача щодо складання постанови ЕАМ № 3304657 від 18 жовтня 2020 року про адміністративне правопорушення та накладення на позивача адміністративного стягнення, скасувати цю постанову за відсутності події і складу адміністративного правопорушення і закрити адміністративне провадження у цій справі;

-стягнути судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень з Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача в розмірі 439,40 гривень;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень з Управління патрульної поліції у м. Києві на користь позивача поштові витрати в грошовому розмірі 53 гривні та витрати на електронне копіювання відеодоказів в грошовому розмірі 230 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 18 жовтня 2020 року приблизно о 16:00 позивач, керуючи своїм автомобілем OPEL ASTRA SPORTS TOURER, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в м. Києві по вул. Радунській зі сторони вулиці Дрейзера з подальшим поворотом ліворуч на вул. Лісківську в Деснянському районі міста Києва. Він проїхав перехрестя вулиць Радунська та Лісківська на дозволений зелений сигнал світлофора та побачив у дзеркалі заднього виду проблискові маячки поліцейського автомобіля, після чого зменшив швидкість та зупинився у дозволеному місці, по вулиці Лісківській, напроти будинку № 12/15 з дотриманням ПДР. Підійшовши до машини позивача, поліцейський повідомив йому про те, що він порушив правила дорожнього руху, а саме проїхав на заборонений сигнал попереднього світлофора по вул. Радунській. Позивач дійсно виїжджав з регульованої зони світлофором пішохідного переходу в третій смузі руху по вулиці Радунській, що навпроти будинку № 20 вже на заборонений жовтий сигнал світлофора, однак коли його автомобіль заїхав на розмітку 1.12 «Стоп лінії» регульованої ділянки світлофора, то на ньому ще був мигаючий зелений сигнал світлофора. З урахуванням дорожньої обстановки позивач не зміг зупинити транспортний засіб вже в площині регульованої ділянки пішохідного переходу, не вдаючись до екстреного гальмування, тому він продовжив рух далі на ввімкнений забороняючий жовтий сигнал світлофора, чим виконав вимогу п. 8.11 ПДР України. Поліцейські незважаючи на пояснення позивача, не надаючи йому жодних доказів вчинення ним правопорушення, без розгляду справи відповідно до положень КУпАП, без ознайомлення позивача з його правами в повному обсязі, без його участі, винесли постанову серії ЕАМ № 3304657. Згодом відповідач лише зачитала її позивачу, роз`яснила його право на оскарження вказаної постанови та запропонувала отримати копію постанови і поставити підпис про її отримання. 18.10.2020 року о 16:52 відповідачем відносно позивача було винесено постанову серії ЕАМ № 3304657 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Позивач вважає, що постанова серії ЕАМ № 3304657, винесена 18 жовтня інспектором 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Івченко Анною Анатоліївною, є незаконною, необґрунтованою та безпідставною, а тому підлягає скасуванню оскільки, відповідачем було грубо порушено вимоги ст. 252 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, при винесенні постанови були порушені вимоги ст. ст. 278-279 КУпАП щодо процедури розгляду справи, розгляд справи взагалі не було розпочато, поліцейські всупереч ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» не назвали своє прізвище, посаду, спеціальне звання, не роз`яснили позивачу його права, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відсутні та не були надані позивачу для ознайомлення, відтак підстави для винесення оскаржуваної постанови були відсутні. Не були враховані доводи позивача, про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, не були вирішені його клопотання про перенесення розгляду справи, не були дослідженні докази, так як їх не було. Також відповідачем в постанові не вірно зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, а зазначено місце зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського, та час вчинення адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді від 17 листопада 2020 року вказана позовна заява була залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, а позивачу надано час для усунення зазначених недоліків.

Ухвалою судді від 30 листопада 2020 року, після усунення позивачем недоліків, було відкрито провадження у справі, та призначено судове засідання у справі на 10 грудня 2020 року.

Ухвалою суду від 10 грудня було оголошено перерву в судовому засіданні до 24 грудня 2020 року на підставі ч. 2 ст. 223 КАС України.

15 грудня 2020 року на адресу суду від представника відповідача Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції за довіреністю надійшов відзив, в якому він просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що 18.10.2020 року було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 3304657, відповідно до якої о 16:59 у м. Києві, вул. Лісківська, 12/15 водій, керуючи транспортним засобом OPEL ASTRA SPORTS TOURER, номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Справа відповідно до вимог ст. 222 КУпАП та п. 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 була розглянута за місцем вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП була винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до відеоматеріалів, зафіксованих нагрудною камерою АА-00844, відображено, що інспектором було виконано вимоги ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію». Також з відеоматеріалів вбачається, що інспектором було проінформовано підстави перевірки у позивача документів, а саме: посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Щодо визнання дій поліцейського протиправними, диспозиція статті 286 КАС України не передбачає визнання дій протиправними чи незаконними, якщо розглядається справа з приводу рішень , дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Відтак, теза позивача щодо визнання дій інспектора протиправними є необґрунтованою, безпідставною та такою, яка не може бути застосована в даному провадженні. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач відреагував на адміністративне правопорушення, встановив причини та умови, що сприяли вчиненню даного порушення у відповідності до ст. 245 КУпАП, виконав умови підготовки адміністративної справи до розгляду, що передбачені ст. 278 КУпАП, повідомив позивача про його права, які передбачені ст. 268 КУпАП. Відповідно до постанови Верховного Суду від 27.12.2018 року у справі № 759/20782/18 вказано, що не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення, факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП, ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Оскаржувана постанова винесена у межах повноважень відповідача в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

В призначене судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в поданій до суду заяві просив проводити судовий розгляд справи за його відсутності.

Відповідач інспектор 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Івченко Анна Анатоліївна в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Співвідповідач Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції в судове засідання свого представника не направило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлене належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи та надані докази, суд вважає необхідним задовольнити позов частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕАМ № 3304657 від 18.10.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної інспектором 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Івченко Анною Анатоліївною, Новошицького О.О., позивача у справі, притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Як вбачається із зазначеної постанови, 18.10.2020 року, о 16 годині 49 хвилин, у м. Києві, вул. Лісківська, 12/15 водій, керуючи транспортним засобом OPEL ASTRA SPORTS TOURER, номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись з постановою від 18.10.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною інспектором 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Івченко А.А., позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про дорожній рух» законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Як зазначено в ст. 14 цього Закону, учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. п. 1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. п. «е» п. 8.7.3 ПДР України сигнали світлофора мають такі значення, зокрема, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідальність за проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність, зокрема, за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

За змістом статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

З урахуванням того, що позивачу інкриміновано порушення п. п. «е» п. 8.7.3 ПДР України за те, що він проїхав на заборонний сигнал світлофора, то матеріали справи повинні містити докази на підтвердження зазначених обставин.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином, фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивачем підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Дана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладених в постанові від 31.07.2018 у справі № 712/5675/17.

Представник відповідача в відзиві на позовну заяву стверджує, що порушення позивачем правил дорожнього руху в повному обсязі підтверджується здійсненим інспектором відеозаписом з нагрудної камери АА-00844.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Враховуючи, що постанова серії ЕАМ № 3304657 від 18.10.2020, якою позивача притягнуто до відповідальності, не містить інформації про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, то наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 524/1284/17.

При цьому диск з аудіо-відеозаписом, наданий позивачем, не містить інформації з приводу обставин вчинення адміністративного правопорушення і не стосується предмета доказування, тому суд відповідно до ч.4 ст. 73 КАС України не бере його до розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Всупереч даним вимогам, відповідачами об`єктивних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, з фіксацією вчинення самого правопорушення, не надано. А оскаржувана постанова не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення ОСОБА_1 , оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Об`єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідачами зібрано не було.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова винесена інспектора 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Івченко Анни Анатоліївни, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 3304657 від 18.10.2020 року, згідно якої застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, із зазначених вище підстав є незаконною, тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи із змісту вказаної статті, місцевий загальний суд як адміністративний, при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не наділений іншими повноваженнями, ніж ті, які передбачені у ч.3 ст. 286 КАС України.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій відповідача - інспектора 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Івченко Анни Анатоліївни, щодо складання 18.10.2020 року постанови серії ЕАМ № 3304657 про адміністративне правопорушення та накладення на позивача адміністративного стягнення, задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення з співвідповідача Управління патрульної поліції у місті Києві на його користь грошової суми поштових витрат в розмірі 53 гривні та витрати на електронне копіювання відеодоказів в розмірі 230 гривень, оскільки вони не є судовими витратами в розумінні ч. 3 ст. 132 КАС України, тому не підлягають розподілу при ухваленні рішення по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з квитанції про сплату судового збору та виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 878,80 гривень.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закону України «Про судовий збір».

За статтями 1, 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

У постанові від 18.03.2020 року у справі № 543/775/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви у цих правовідносинах не передбачають. З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року становить 2102 гривні.

Таким чином, позивачу за подання позову необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 420,40 грн.

Вказана сума судового субору підлягає розподілу при ухваленні рішення, інша частина судового збору підлягає поверненню позивачу згідно його заяви відповідно до п. 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», як внесена в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог з відповідача Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 210,20 гривень за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 243-246, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Івченко Анни Анатоліївни про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ № 3304657 від 18.10.2020 року, згідно якої застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 210 гривень 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань.

Управлінню Державної казначейської служби в м. Славутичі Київської області повернути ОСОБА_1 переплачену суму судового збору згідно копії квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 від 26.10.2020 року, оригінал якої знаходиться в матеріалах даної справи, в сумі 458,40 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.3 розділу VІ Прикінцевих положень КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач інспектор 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Івченко Анна Анатоліївна, адреса місця знаходження: м. Київ, вул. Народного ополчення, 9

Співвідповідач Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, адреса місця знаходження: м. Київ, вул. Народного ополчення, 9.

Рішення складено 24 грудня 2020 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька