Справа № 640/19089/20
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку письмового провадження питання щодо розподілу судових витрат в адміністративній справі
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Клов»
доОфісу великих платників Державної податкової служби
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року адміністративний позов ТОВ «Клов» задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників Державної податкової служби від 13 лютого 2020 року №.

При ухваленні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2020 року призначено судове засідання щодо вирішення питання щодо розподілу судових витрат на 14 грудня 2020 року.

У судовому засіданні 14 грудня 2020 року представник позивача подав клопотання, в якому промив суд стягнути з відповідача 164 720,00 грн судових витрат, з яких: 103 700,00 грн (витрати на професійну правничу допомогу); 40 000,00 грн (витрати на проведення експертизи); 21 020,00 грн (судовий збір).

Також у вказаному клопотанні представником позивача зазначено, що під час судового засідання, до закінчення судових дебатів у справі, представник позивача зробив заяву, що позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом будуть подані докази, що підтверджують додаткові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7400,00 грн.

У судовому засіданні 14 грудня 2020 року суд, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

За приписами частин першої та третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Так, позивач в адміністративному позові просить стягнути на користь ТОВ «Клов» судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, які складаються з витрат по сплаті судового збору, витрат на професійну правничу допомогу та витрат а проведення судової експертизи.

Відповідачем подано заперечення на клопотання про відшкодування витрат, пов`язаних із правничою допомогою, мотивоване неспівмірністю із заявленими позовними вимогами, оскільки позивачем не було надано суду нормативно-правових обгрунтувань щодо складності супроводження справи, підтвердження відсутності юриста у штаті, не зазначено про доцільність проведення експертизи, а дана експертиза не має відношення до спірних відносин.

У поясненнях на заперечення відповідача щодо відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою, позивачем зазначено, що матеріали справи містять докази оплати за надані послуги, а відповідно до звітів та актів виконаних робіт детально описано перелік послуг, які надавались позивачу адвокатом. Підготовка та складання позовної заяви потребували значної витрати часу у зв`язку з великою кількістю опрацьованих документів; позивачем зазначено, що чинним законодавством не покладено на позивача обов`язок обгрунтовувати складність справи, а право юридичної особи на отримання професійної правничої допомоги не ставиться у залежність від наявності чи відсутності у штаті юриста; висновок експерта спростовує доводи відповідача щодо завищення податкового кредиту у межах спірних відносин та містить аналіз документів, який підтверджує правильність декларування позивачем податкового кредиту.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги задоволено, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 21020,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також, позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною другою статті 134 Кодексу адміністративного України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, так, пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 Кодексу адміністративного України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Представником позивача заявлені вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката в рамках договору про надання правової допомоги від 10 березня 2020 року №10/03-08, укладеним між позивачем та адвокатським обєднанням «Ай Ді Пі Груп», за умовами якого останнім взято зобов`язання з надання правової допомоги з переліком видів її надання, які обумовлені пунктом 1.2 договору; відповідно до пункту 4.2 договору розмір гонорару за надання правової допомоги встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю сторін, сторони домовились, що вартість 1 години надання правової допомоги за цим договором становить 1000,00 грн, вартість одного судового засідання у судових справах за участю керуючого партнера або адвоката за місцезнаходженням у м. Київ становить 1500,00 грн, за місцезнаходженням не у м. Київ - 2500,00 грн.

Відповідно до звіту про надану правову допомогу від 15 червня 2020 року, кількість витраченого часу у годинах становить 34 години, з яких ознайомлення та правовий аналіз акту перевірки та податкового повідомлення-рішення - 6 годин, збір та правовий аналіз документів, необхідних для передачі ТОВ «Експертна група «Ес енд Ді» для проведення судово-економічної експертизи - 19,5 годин, складання листа-відповіді на лист ТОВ «Експертна група «Ес енд Ді» та клопотання про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи - 7 годин, складання та направлення адвокатського запиту на адресу ТОВ «Агро Консоль» - 1,5 год.

Відповідно до акта №1 про надання правової допомоги від 15 червня 2020 року позивачем приймається та оплачується наступні види правової допомоги: ознайомлення та правовий аналіз акту перевірки та податкового повідомлення-рішення - 6 годин (6000 грн), збір та правовий аналіз документів, необхідних для передачі ТОВ «Експертна група «Ес енд Ді» для проведення судово-економічної експертизи - 19,5 годин (19500,00 грн), складання листа-відповіді на лист ТОВ «Експертна група «Ес енд Ді» та клопотання про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи - 7 годин (7000,00 грн), складання та направлення адвокатського запиту на адресу ТОВ «Агро Консоль» - 1,5 год. (1500,00 грн); разом 34000,00 грн.

Матеріали справи містять копію рахунку на оплату від 15 червня 2020 року та копію платіжного доручення від 23 червня 2020 року про сплату позивачем 34000,00 грн.

Відповідно до звіту про надану правову допомогу від 14 серпня 2020 року та акту про надання правової допомоги від 14 серпня 2020 року позивачем прийнято та оплачено наступні види правової допомоги: складання та направлення адвокатського запиту до СФГ «Поле» - 1 год. (1000,00 грн.); складання та направлення адвокатського запиту на адресу відповідача - 1 год. (1000,00 грн.); правовий аналіз документів, наданих ТОВ «Агро Консоль» - 3,5 год. (2500,00 грн.); проведення опитування свідків та складання протоколів опитування - 11,4 год. (11400,00 грн.); складання позовної заяви - 45,4 год. (45400,00 грн.); разом - 62300,00 грн.; АО «Ай Ді Пі Груп» виставлено позивачу рахунок на оплату від 14 серпня 2020 року, оплачений згідно платіжного доручення від 27 серпня 2020 року №187, копія якого міститься в матеріалах справи.

Також, позивачем було подано до суду звіт про надану правову допомогу та акт № 4 про надання правової допомоги від 10 листопада 2020 року позивачем прийнято та оплачено наступні види правової допомоги: участь у содовому засіданні 15 вересня 2020 року (1500,00 грн); участь у содовому засіданні 29 вересня 2020 року (1500,00 грн); участь у содовому засіданні 20 жовтня 2020 року (1500,00 грн); участь у содовому засіданні 10 листопада 2020 року (1500,00 грн); складання пояснень на заперечення відповідача щодо судових витрат - 1,4 год. (1400,00 грн); разом - 7400,00 грн. Оплачено згідно платіжного доручення від 12 листопада 2020 року №26921, копія якого міститься в матеріалах справи.

Рахунок та платіжне доручення, як первинні документи, відповідають вимогам, встановленим статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-14, містять всі необхідні реквізити, в них вказано призначення платежу з посиланням на відповідний Договір та предмет оскарження.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами понесені позивачем витрати на правничу допомогу.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що надані матеріали доводять факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 103 700,00 грн.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Відповідно до частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Враховуючи те, що наданими до суду документами витрати на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі підтверджено, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 103 700,00 грн.

Відповідно до частини 1 та пункту 3 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Частиною п`ятою статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Матеріали справи містять копію договору №06-05/2001 від 06 травня 2020 року про надання експертних та консультаційних послуг, укладений із ТОВ «Експертна група «Ес енд Ді» про надання експертних та консультаційних послуг з додатковою угодою №1 від 06 травня 2020 року, відповідно до якої ТОВ «Експертна група «Ес енд Ді» надається позивачу послуга із надання висновку екперта з питань, наведених у запиті ТОВ «Клов» від 06 травня 2020 року; ціна послуг складає 40 000,00 грн.

Позивачу виставлено рахунок на оплату послуг від 06 травня 2020 року №06/05-1 на суму 40000,00 грн, які сплачені відповідно до платіжного доручення від 07 травня 2020 року №21641.

Відповідно до акту приймання-передачі послуг від 30 липня 2020 року ТОВ «Клов» прийнято послуги, визначені договором.

Матеріали справи містять висновок експерта №1041/44001 за результатами судово-економічної експертизи за запитом ТОВ «Клов», складений 30 липня 2020 року, який відповідає вимогам, встановленим статтею Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством; зазначено, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Зазначений висновок прийнято судом в якості доказу та досліджено його разом із іншими доказами.

Враховуючи те, що наданими до суду документами витрати, пов`язані із проведенням експертизи в адміністративній справі підтверджено, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення витрати на проведення експертизи за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 40 000,00 грн.

Таким чином, загальна сума понесених позивачем судових витрат становить 164 720,00 грн, з яких витрати по сплаті судового збору у розмірі 21 020,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 103 700,00 грн. та витрати, пов`язані із проведенням експертизи 40 000,00 грн. Зазначені судові витрати підлягають стягненню із ОВП ДПС за рахунок бюджетних асигнувань.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 134, 139, 246, 252, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Клов» (01133, м. Київ, вул. Кутузова, буд. 18/7, оф. 505, ) понесені ним судові витрати на загальну суму 164 720 (сто шістдесят чотири тисячі сімсот двадцять) гривень, з яких витрати по сплаті судового збору у розмірі 21 020,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 103 700,00 грн та витрати, пов`язані із проведенням експертизи 40 000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників Державної податкової служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, ).

Відповідно до частини п`ятої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове рішення може бути оскаржене.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова