Справа № 380/5856/20
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/5856/20 пров. № А/857/11689/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Шевчук С.М., Шинкар Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року (ухвалене головуючим-суддею Сасевичем О.М. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Львові) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ) №2131-2408/Ш-03/8-1300/20 від 14.04.2020 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно заяви від 17.03.2020 та зобов`язати відповідача здійснити йому, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з довідкою Львівського апеляційного суду №07.20/322/2020 від 13.03.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 позов було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, відповідно питання проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці може бути розглянуто тільки у разі збільшення розміру суддівської винагороди після прийняття Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 по справі №2-р/2020. При цьому, після 18.02.2020 жодні нормативно-правові акти щодо зміни розміру складових такої винагороди не приймались та не розглядалось питання перерахунку щомісячного грошового довічного утримання суддям у відставці.

Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що з вересня 1987 року ОСОБА_1 працював на посадах судді різних судових інстанцій. Останнє місце роботи на посаді судді апеляційного суду Львівської області.

Постановою Верховної Ради України №1515-VІІІ від 08.09.2016 «Про звільнення суддів», у зв`язку з поданням заяви про відставку, ОСОБА_1 було звільнено з посади судді апеляційного суду Львівської області у відставку.

Наказом голови апеляційного суду Львівської області від 22.09.2016 позивача було виключено зі штату апеляційного суду.

Стаж судді, який дає позивачу право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 33 роки 05 місяців та 02 дні, а безпосередньо на посаді судді 28 років 05 місяців, що підтверджується розрахунком стажу судді.

З матеріалів справи видно, що після виходу у відставку 23.09.2016 позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 (далі Закон №2453-VI) (із врахуванням рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 по справі №4-рп/2016) в розмірі 90% заробітної плати на останній посаді судді.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ, як суддя у відставці та отримує довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати.

31.07.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, надавши довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання №07.20/2018/208 від 17.07.2018.

Листом ГУ ПФУ №3714/Ш-20/05.06-07 від 28.08.2018 позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з покликанням на те, що він не проходив відповідного кваліфікаційного оцінювання, а тому, виходячи з вимог п.25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-УІІІ від 02.06.2016 (далі Закон №1402), розмір довічного грошового утримання судді у відставці для ОСОБА_1 визначається із суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI.

У подальшому, позивач звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №07.20/322/2020 від 13.03.2020, виданої Львівським апеляційним судом.

Відповідно до вказаної довідки, станом на 18.02.2020, суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 227016,00 грн, у тому числі : посадовий оклад 126120,00 грн та доплата за вислугу років (80%) 100896,00 грн.

На звернення позивача 13.03.2020 відділом з питань перерахунків пенсій №21 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ було надано відповідь, викладену у листі №2131-2408/Ш-03/8-1300/20 від 14.04.2020, якою відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді, з посиланням на те, що в рішенні Конституційного Суду України від 18.02.2020 не визначено порядку його виконання, а положення Закону №1402 не приведено у відповідність до цього рішення.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Львівського апеляційного суду №07.20/322/2020 від 13.03.2020, що узгоджується з висновками, викладеними в рішенні Верховного Суду України від 16.06.2020 у зразковій справі № 620/1116/20.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статей 21, 22 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів; розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій (ст. 130 Конституції України).

Закон №1402 визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до п.2 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402 визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон №2453, крім положень, зазначених у п.п.7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно ч.1 ст.142 Закону №1402, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку :

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ч.2 ст.142 Закону №1402).

Згідно ч.3 ст.142 Закону №1402, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (ч.4, 5 ст.142 Закону №1402).

Відповідно до ч.3 ст.135 Закону №1402, базовий розмір посадового окладу судді становить :

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402 були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, п.22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453.

Відповідно до п.23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402, до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» №193-ІХ від 16.10.2019, який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище п.п.22, 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402.

Відповідно до п.24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у п.23 цього розділу, становить з 01.01.2020 :

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 по справі №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п.25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 зі змінами.

Згідно ч.1 ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України», закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з 19.02.2020 - дня наступного за днем ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 по справі №2-р/2020, Закон №1402 не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Водночас, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності з 19.02.2020 факту зміни складових суддівської винагороди судді, якій працює на відповідній посаді, з огляду на наступне.

Набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 по справі №2-р/2020, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке визнано неконституційним, а тому такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону.

Оскільки до прийняття Конституційним Судом України рішення розмір суддівської винагороди був диференційованим в залежності від підтвердження суддею за результатами кваліфікаційного оцінювання відповідності займаній посаді (у разі підтвердження відповідності займаній посаді розмір винагороди більший, ніж до того) та саме після прийняття вказаного рішення розмір суддівської винагороди суддів, які не підтверджували відповідність займаній посаді, зрівнявся з суддівською винагородою суддів, що вже підтвердили, відтак наявні підстави для перерахунку довічного грошового утримання судді.

Таким чином, з 19.02.2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402, оскільки фактично відбулась зміна, по відношенню до позивача, розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, що в свою чергу є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

При цьому, колегія суддів зазначає, що з 01.01.2020 розмір посадового окладу для судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, та оскільки з 19.02.2020 втратили чинність обмеження, встановлені п.25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402, позивач має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Львівського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №07.20/322/2020 від 13.03.2020.

Вказана правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №620/1116/20 від 16.06.2020, яке набрало законної сили 07.08.2020.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року по справі №380/5856/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. М. Шевчук
Т. І. Шинкар