Справа № 826/2311/16
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 826/2311/16

адміністративне провадження № К/9901/11035/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.05.2016 (суддя Погрібніченко І.М.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2016 (головуючий суддя Желтобрюх І.Л., судді: Мамчур Я.С., Епель О.В.)

у справі № 826/2311/16

за позовом Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи»

до Київської міської митниці ДФС

про визнання протиправними дій та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Приватне акціонерне товариство «Індустріальні та дистрибуційні системи» (далі - ПрАТ «ІДС», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС (далі - відповідач) про визнання протиправними дій відповідача з коригування митної вартості товару, декларування якого відбувалось відповідно до вантажної митної декларації № 100250002/2015/059897 від 13.10.2015; скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 100250002/2015/000121/2 від 13.10.2015; скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100250002/2015/00162 від 16.10.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва 31.05.2016 у справі №826/2311/16 позов задоволено частково. Скасовано рішення про коригування митної вартості товарів 100250002/2015/000121/2 від 13.10.2015, прийняте відділом митного оформлення м/п «Західний» Київської міської митниці ДФС, скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100250002/2015/00162 від 16.10.2015, складену відділом митного оформлення м/п «Західний» Київської міської митниці ДФС. В решті позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2016 апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.05.2016 - без змін.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, Київська міська митниця ДФС звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПрАТ «ІДС» у повному обсязі.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано того, що документи, подані до митного оформлення для підтвердження митної вартості товарів відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (надані страхові документи неможливо обрахувати, страховий поліс є недійсним, позивач та його контрагент є пов`язаними особами, митна декларація країни відправлення не містить печаток та штампів митних органів та ін.). Зважаючи, що продавець і покупець є пов`язаними особами, а також враховуючи наявні розбіжності, виявлені недостовірні відомості у декларації митної вартості щодо відсутності взаємозв`язку між покупцем та продавцем, та відсутність документально підтверджених складових митної вартості, у митного органу виник об`єктивний та обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості декларантом. Додаткові документи було прийнято до уваги митницею, але вони не використані в якості підтвердження митної вартості. Митну вартість було визначено за резервним методом, у зв`язку з неможливістю використання попередніх методів.

Позивач надав заперечення проти касаційної скарги, у яких заперечував проти її задоволення, просив залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.05.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2016 у справі №826/2311/16, які є законними та обґрунтованими.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2018 касаційну скаргу разом з матеріалами справи було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 13.01.2015 між IDS Borjomi Georgia LLC (Грузія) (продавець) та ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» (Україна) (покупець) було укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) №СТ20-001/1501, згідно з умовами якого продавець продає, а покупець - придбаває мінеральну воду «Боржомі» окремими партіями на умовах СІР Одеса Західна, згідно ІНКОТЕРМС 2010.

02.03.2015 між покупцем та продавцем було укладено Додаткову угоду №1 до Контракту, згідно якої ціну товару за вказаним контрактом було змінено (знижено), з урахуванням різних економічних чинників.

13.10.2015 позивачем було подано до ВМО м/п «Західний» Київської міської митниці ДФС митну декларацію №100250002/2015/059897, за якою заявлено до митного оформлення товару «Вода природна мінеральні лікувально-столова гідрокарбонатна натрієва «Боржомі», сильногазована. Виготовлена 02.10.2015. Розфасована по 12 скляних пляшок ємкістю 0,5л. у поліетиленових упаковках - 2166 поліетиленових упаковок: 25992 скляних пляшок. Термін придатності 24 місяці. Всього: 12996 л». Митна вартість за одиницю товару (в літрах) складала 0,88 доларів США.

Разом з вказаною МД декларантом було подано до органу доходів і зборів міжнародну автомобільну накладну CMR № 071126 від 08.10.2015; інвойс №GЕ20150296 від 05.10.2015; пакувальний лист б/н від 05.10.2015; додаток №1 від 02.03.2015 до контракту №СТ20-001/1501 від 13.01.2015; додаток №2 від 10.06.2015 до контракту №СТ20-001/1501 від 13.01.2015; додаток №3 від 12.06.2015 до контракту №СТ20-001/1501 від 13.01.2015; зовнішньоекономічний договір (контракт) № СТ20-001/1501 від 13.01.2015; договір про надання послуг митного брокера № Т822/15 від 25.06.2015; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного та радіологічного контролю товару № 2730 від 08.10.2015; сертифікат про походження товару форми СТ-1 № СЕ02015 01/003316 від 06.10.2015; копію митної декларації країни відправлення № С2287 від 08.10.2015.

За результатами опрацювання наданих декларантом документів Київська міська митниця ДФС України дійшла висновку, що вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим запропонувала декларанту надати додаткові документи згідно положень статті 53 Митного кодексу України, а саме: страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом від 13.10.2015 №13-002 декларант додатково надав: прайс-лист, видаткові накладні, виписку з бухгалтерських та банківських документів, довіреності, експертизу Держзовнішінформ, платіжні доручення, лист страхового поліса, свіфт-документи, вартісну довідку, калькуляцію від виробника, листи виробника, страховий поліс.

Однак за наслідками опрацювання додатково наданих ПрАТ «Індустріальні та дистрибуцій ні системи» документів митний орган дійшов висновку про відсутність у них відомостей, які б могли підтвердити митну вартість відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості. Зокрема, наданий декларантом прайс- лист виданий на умовах поставки СІР Одеса Західна, що вказує на суб`єктивну спрямованість та свідчить про надання спеціальних цін ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи», що підтверджується пунктом 1 додаткової угоди № 1 від 02.03.2015 до контракту.

Київською міською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 13.10.2015 №100250002/2015/000121/2, митна вартість визначена на рівні 1,02 доларів США за одиницю (в літрах) із застосуванням резервного методу.

16.10.2015 Київською міською митницею ДФС було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100250002/2015/00162.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок доказування, не було спростовано правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також не доведена об`єктивна неможливість застосування першого методу. Відповідно, митним органом необґрунтовано прийнято оскаржуване рішення та скориговано митну вартість за резервним методом.

Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За нормами частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини 1 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 6 статті 54 Митного кодексу України (в редакції на момент прийняття спірного рішення) митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З урахуванням вищевикладеного, очевидним є висновок, що у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини для витребування додаткових документів, ненадання яких унеможливлювало б визначення саме митної вартості товару, що ввозиться, за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту визначені статтею 57 Митного кодексу України. Згідно даної статті такими методами є: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що відповідно до умов поставки СІР Інкотермс 2010 обов`язок щодо оплати витрат з перевезення до визначеного місця призначення та обов`язок по забезпеченню страхових ризиків та витрат несе продавець.

Згідно Інкотермс (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (в редакції 2010 року) термін «СІР» («Carriage and Insurance Paid to» в перекладі «Перевезення та страхування оплачені до») означає, що продавець несе ті ж обов`язки, що і відповідно до терміну СРТ (тобто, продавець оплачує фрахт за перевезення товару до вказаного місця призначення, також в обов`язки продавця входить здійснення необхідного для вивозу митного очищення товару), але з тим доповненням, що продавець повинен забезпечити транспортне страхування від ризиків загибелі або пошкодження товару під час перевезення. Продавець укладає договір страхування й оплачує страхову премію. Покупець повинен прийняти до відома, що згідно з терміном СIP від продавця потрібно лише забезпечення страхування на мінімальних умовах. Згідно з даними умовами, продавець зобов`язаний забезпечити митне очищення товару для експорту. Цей термін може використовуватися при перевезенні товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення.

Щодо посилань відповідача на відсутність у позивача страхових документів та інших документів, підтверджуючих витрати на страхування поставки товару, та їх дійсність, то на вимогу митниці надати додаткові документи ПрАТ «ІДС» надано відкритий поліс страхування вантажу №00837, який містить повну інформацію щодо страхової суми, розміру страхової премії та порядку її розрахунку й у ньому зазначено, що страхувальником є продавець товару - ТОВ «Ай Ді Ес Боржомі Грузія», а страхувальником - ТОВ «Страхова компанія Ай Сі Груп» (Грузія); спосіб перевезення - змішаний згідно інвойсу.

Згідно із вказаним відкритим полісом страхування вантажу страховий період становить з 28.01.2015 по 04.03.2015, а 04.03.2015 ТОВ «Ай Ді Ес Боржомі Грузія» (продавцем) укладено угоду №ICG/AG 15/026+1 зі страхувальником (ТОВ «Страхувальна компанія Ай Сі Груп») на предмет внесення змін до відкритого полісу №00837 зі страхування вантажу, яким продовжено строк дії договору страхування №ICG/AG 15/026 від 28.01.2015 та виданого на його основі полісу до 04.03.2016.

Копія угоди №ICG/AG 15/026+1 від 04.03.2015 року надавалась відповідачу разом з листом позивача від 16.12.2015 №749/4-15ц, але не була взята до уваги з тієї підстави, що на копії угоди до відкритого страхового полісу, на думку митниці, відсутні печатки та підпис страхувальника.

Проте, дослідивши надану позивачем копію угоди №ICG/AG 15/026+1 від 04.03.2015, суди попередніх інстанцій встановили наявність у ній підпису представника страхувальника, що скріплений відтиском печатки ТОВ «Страхувальна компанія Ай Сі Груп».

Крім того, в матеріалах справи міститься лист ТОВ «Ай Ді Ес Боржомі Грузія» від 27.03.2015 №LT32 - 591/1503, яким продавець засвідчив факт здійснення страхування експортних вантажів під один відкритий поліс на всі стандартні ризики.

Таким чином, суди прийшли до висновку, що витрати по страхуванню оцінюваної партії товару, які вже були включені до ціни товару, піддаються числовому визначенню та підтвердженні декларантом наданими до митного органу страховим полісом і угодою.

У касаційній скарзі скаржником зазначено, що митна декларація країни відправлення не містить печаток та штампів митних органів. Однак, як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, декларування товару за МД № 100250002/2015/059897 від 13.10.2015 відбувалось в режимі електронного декларування, при цьому копії документів з необхідними печатками та штампами, у тому числі і митна декларація країни відправлення були надані відповідачу.

Також позивачем до митного оформлення був поданий розрахунок ціни (калькуляція) виробника товару, що оформлений у вигляді інформаційного листа ТОВ «Ай Ді Ес Боржомі Грузія» від 26.03.2015 №LT32-589/1503 та в якому наведена собівартість мінеральної води «Боржомі». За даними вказаного розрахунку виробника товару собівартість мінеральної води «Боржомі», зокрема, однієї скляної пляшки ємністю 0,5 л, розрахованої на умовах СІР Одеса Західна, Україна становить 0,44 доларів США та включає в себе: 0,0613 доларів США - логістичні витрати (завантаження, розвантаження, експертне оформлення, страховка) і транспортні витрати; 0,37 доларів США - на придбання товару.

Калькуляція продавця містить всі цінові показники, необхідні для визначення собівартості реалізуємої продукції на умовах СІР, в даному випадку, витрати на навантаження, розвантаження, пакування, транспортування та страхування товару вже включені до ціни товару. Позивачем спростовано доводи митного органу щодо надання спеціальних цін, суб`єктивної спрямованості прайс-листа виробника.

Щодо доводів митного органу про пов`язаність позивача та продавця товару, то, як правильно встановлено судом апеляційної інстанції, під час винесення рішення про коригування митної вартості даний факт митницею не перевірявся, та ці доводи не були підставою до відмови декларування товарів за заявленою вартістю.

Відповідно до частини 12 статті 58 Митного кодексу України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Право змінювати вартість поставленого товару з урахуванням різних економічних чинників є базовим правом суб`єкта господарювання задля здійснення ефективної підприємницької діяльності. При цьому, зниження продавцем товару його вартості не перебуває в причинному зв`язку з коригуванням митної вартості доти, доки митний орган не доведе, що ціна продажу товару фактично, всупереч зміненим умовам контракту, залишилась незмінною. Київською міською митницею ДФС вказаний факт не доведено.

Щодо пов`язаності продавця і покупця, необхідності сплати роялті, судом першої інстанції встановлено, що ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» є членом непідприємницької юридичної особи «ASSOCIATION «GEORGIAN GLASS AND MINERAL WATER». Вказана асоціація є правовласником колективної торгової марки « Боржомі » за свідоцтвом № 185165 та колективного промислового зразка «Боржомі» за патентом № 26808.

Відповідно до п. 5.2 Статуту «ASSOCIATION «GEORGIAN GLASS AND MINERAL WATER» - члени асоціації мають право користуватися колективними торговельними марками, що належать асоціації без необхідності отримання будь-яких дозволів, у тому числі і роялті.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України обов`язок декларанта надати на письмову вимогу органу доходів і зборів додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів настає лише у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно, наслідки від ненадання декларантом додаткових документів у вигляді відмови у митному оформленні товарів можуть бути застосовані, якщо вимога про надання додаткових документів дійсно мала під собою підстави.

Проте, жодної з підстав, встановленої частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, в ході судового розгляду справи судами попередніх інстанцій не встановлено.

Верховний Суд вважає обґрунтованими висновки Окружного адміністративного суду м. Києва та Київського апеляційного адміністративного суду, що надані позивачем документи в повній мірі підтверджують числові показники митної вартості.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд касаційної інстанції в силу положень частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.05.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2016 у справі №826/2311/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіІ.А. Васильєва С.С. Пасічник В.П. Юрченко