Справа № 754/11778/20
Суддя: Бабко В. В.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/327/20
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2020 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві, інспектора поліції Сікача Олександра Володимировича про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про скасування постанови.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно з постанови серії ДП18№272632 від 03 вересня 2020 року, складеної інспектором Управління патрульної поліції в м.Києві Сікачом О.В., 03 вересня 2020 року о 15-38 год. позивачка керуючи автомобілем «Suzuki», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Семиполки Київської області зі швидкістю 84 км/год. допустила перевищення встановленого обмеження швидкості руху на 34 км/год, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення - штрафу в розмірі 255,00грн. Правопорушення зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів "ТruСАМ", серійний номер ТС 000774 . З винесеною постановою позивачка не згодна, оскільки Правил дорожнього руху та іншого чинного законодавства у сфері безпеки руху не порушувала. Інспектор не розглянув справу по суті, як того вимагають норми закону, не ознайомив позивачку з його правами. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, та взагалі з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Своїми діями, відповідач грубо порушив вимоги КУпАП, а також право на захист, яке закріплено ст. 268 КУпАП. Посилаючись на викладене, позивачка просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18№272632 від 03 вересня 2020 року, винесену інспектором поліції Управління Патрульної поліції у м. Києві.

24.11.2020 від представника відповідачів надійшов відзив, відповідно до якого зазначено, що відповідно до постанови серії ДП 18№272632 від 03 вересня 2020 року, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Suzuki», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с.Семиполки Київської області зі швидкістю 84 км/год. допустила перевищення встановленого обмеження швидкості руху на 34 км/год, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП України. Внаслідок чого відповідачем винесена вище вказана постанова, якою позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення на позивача штрафу в сумі 255грн. Відповідач за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю оцінив докази та факт вчинення позивачкою правопорушення, розглянув справу про адміністративне правопорушення, та виніс правомірну постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справ про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, то немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Дослідивши повно та всебічно матеріали справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 03.09.2020 інспектором поліції Управління Патрульної поліції у м. Києві Сікачем О.В., було винесено постанову серія ДП 18№272632 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 гривень.

Відповідно до постанови серії ДП 18№272632 від 03 вересня 2020 року, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Suzuki», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Семиполки Київської області зі швидкістю 84 км/год. допустила перевищення встановленого обмеження швидкості руху на 34 км/год, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Підпунктом 12.4 пункту 12 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до підпункту 1.10 пункту 1 ПДР України населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються знаками 5.45, 5.46, 5.47,5.48.

Згідно п. 10.7.39 ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» знаки 5.45 «Початок населеного пункту» і 5.46 «Кінець населеного пункту» повинні застосовуватись для позначення населеного пункту (відповідно початку та кінця), в якому діють спеціальні вимоги, що регулюють порядок руху в населених пунктах, і установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Згідно з ПДР України знак 5.45 позначає не лише найменування населеного пункту, а й його початок. При цьому, місце встановлення такого знаку співпадає з фактичними межами забудови населеного пункту.

Відтак, зона дії знаку 5.45. поширюється на ділянку автодороги від місця його установлення до знаку 5.46.

Згідно пункту «ґ» підпункту 12.6 пункту 12 ПДР України поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що значена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Отже, у населених пунктах організований інтенсивний дорожній рух, що вимагає підвищеної уваги до забезпечення безпеки на проїзній частині, тому в їх місцях на всіх ділянках доріг (крім житлових зон і територій підприємств) встановлено максимально допустиме обмеження швидкості руху в 50км/год.

Дане обмеження встановленої максимальної швидкості руху вводиться знаком 5.45 «Початок населеного пункту» і скасовується знаком 5.46 « Кінець населеного пункту». Якщо початок населеного пункту позначений знаком 5.47, то порядок руху визначається вимогами підпункту 12.6 пункту 12 ПДР України.

Знак 5.47 «Початок населеного пункту» визначає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Тобто, в такому населеному пункті рух дозволено зі швидкістю до 90 км/год окрім наявності знаку 5.63.1 «Початок щільної забудови», який застосовується в межах населених пунктів, початок яких позначено знаком 5.47, - після такого знака та межі початку щільної забудови безпосередньо поблизу проїзної частини (за умови наявності такої забудови) та який означає обмеження максимальної дозволеної швидкості до 50км/год/.

09 вересня 2020 року позивачем ОСОБА_1 було направлено запит до Державного агентства автомобільних доріг України стосовно отримання інформації щодо відсутності з 03 вересня 2020 року на автошляху Київ-Чернігів-Н.Яриловичі при в`їзді до с. Семиполки Київської області зі сторони м. Чернігів знаку «Початок населеного пункту».

17 вересня 2020 року на вказаний запит отримано відповідь, з якої вбачається, що у рамках реалізації проекту «Покращення транспортно-експлуатаційного стану автомобільних доріг на підходах до м. Києва» передбачено виконання робіт з капітального ремонту на ділянці автомобільної дороги М01 Київ-Чернігів-Н.Яриловичі. Демонтаж дорожніх знаків був здійснений підрядником у зв`язку з виконанням вказаних робіт, 11 вересня 2020 року вказані дорожні знаки повторно встановлені на автомобільній дорозі М01 Київ-Чернігів-Н.Яриловичі.

Стаття 280 КУпАП регламентує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 17 КУпАП обставинами, що виключають адміністративну відповідальність, є: крайня необхідність, необхідна оборона та стан неосудності. Стаття 18 КУпАП передбачає. що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожу є державному або громадському порядку, власності, правам і свободам ромадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

При складанні протоколу та прийнятті постанови інспектором УПП повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при дослідженні справи обставини свідчать про неналежне з`ясування всіх обставин інспектором, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Також, працівники Національної поліції повинні не забувати, що їх завданням є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (ст.2 Закону України «Про Національну поліцію»), а ні виконувати лише тільки функцію карального органу, необхідно працювати на довіру громадян України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 19 Конституції України, передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Під час дослідження матеріалів справи, судом установлено, що 03 вересня 2020 року в напрямку м. Київ по трасі Київ - Чернігів - Н.Яриловичі на території Київської області був відсутній відповідний дорожній знак 5.45 (назва населеного пункту на білому фоні) або дорожній знак 5.47 (назва населеного пункту на синьому фоні), тобто, на вказаному автошляху не було жодного дорожнього знаку, який би повідомив водія ОСОБА_1 про те, що рух в населеному пункті, проїжджаючи на певному відрізку дороги справа на обочині знаходився демонтований знак з написом «Семиполки», перекреслений червоною лінією.

Отже, суд приймає логічне та послідовне обгрунтування адміністративного позову, що не викликають сумніву щодо їх достовірності та бере їх до уваги.

Так, при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 , відзив відповідача не дає обґрунтування правомірності дій інспектора, в матеріалах справи такі підтвердження також відсутні, є в наявності лише постанова про вчинення правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу, що не дає підстав стверджувати про порушення позивачем правил дорожнього руху

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є підставними та обгрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а постанова - скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на положення ст. ст. 132, 139 КАС України, з урахуванням сплати позивачем судового збору за подання даного позову до суду та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , на користь останнього підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору, а саме: 420 грн. 40 коп.

Керуючись Конституцією України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Загальної декларації прав людини, Законом України «Про Національну поліцію», статтями 7, 9, 126, 247, 251, 280 КУпАП, статтями 5, 9, 76, 77, 90, 229, 241-246, 262, 293, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві, інспектора поліції Сікача Олександра Володимировича про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18№272632 від 03.09.2020, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити за відсутності в її діях складу порушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції міста Києва на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код відсутній в матеріалах справи.

Відповідач 1: Інспектор поліції Сікач Олександр Володимирович, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Народного ополчення, 9.

Відповідач 2: Управління патрульної поліції міста Києва, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Народного ополчення, 9.

Повний текст складено та підписано 24 грудня 2020 року.

Суддя В.В.Бабко