Справа № 420/7131/19
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7131/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративною позовною ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання призначити пенсію,-

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2019 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення від 07 серпня 2019 року №24, прийняте відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України, про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 01 липня 2019 року.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 28.11.2019 року о 12:55:49 справа №420/7131/20 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, надано строк на усунення недоліків шляхом надання належним чином засвідчених копій письмових доказів, доданих до позовної заяви, у відповідності до кількості учасників справи.

16.12.2019 року за вх.№47695/19 від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 03.12.2019 року, чим усунуто недоліки позовної заяви..

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.12.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у порядку статті 263 КАС України.

10.01.2020р. представником відповідача надано відзив на позовну заяву.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 року вирішено проводити розгляд справи №420/7131/19 у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 12.02.2020 року.

У судовому засіданні за клопотанням представника позивача було оголошено перерву до 19.02.2020 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року за клопотанням представника позивача вирішено вирішено проводити розгляд даної справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11.03.2020 року.

10.03.2020 року за вх.№ЕП/2257/20 від позивача надійшов адміністративний позов у новій редакції, згідно якого позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення від 07 серпня 2019 року №24, прийняте відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України, про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

визнати протиправним та скасувати рішення від 08 січня 2020 року №1, прийняте відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України, про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 01 липня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 липня 2019 р. він звернувся до відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ПФУ) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, згідно з розділом XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте, Рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», від 07 серпня 2019 р. р. №24 ОСОБА_2 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю страхового стажу 26 років 6 місяців. В рішенні №24 вказано, що в наявності 19 років 2 місяці і 4 дні страхового стажу. До страхового стажу знову не зараховано період роботи з 20 вересня 1990 року по 21 грудня 2003 року в Кооперативі «Старт», оскільки печатка підприємства у трудовій книжці належить до неіснуючої держави, а саме до УPCP, та за відсутності даних в системі персоніфікованого обліку. Крім того, у ході судового розгляду, напередодні судового засідання звичайним листом до позивача надійшло рішення відповідача від 08.01.2020 року №1 винесене на заміну рішення від 07.08.2019 за №24. Зазначене рішення №1 винесене після доопрацювання пенсійної справи. За своїм змістом це також рішення про відмову у призначенні пенсії, змінилася лише тривалість загального стажу, визнаного відповідачем - 19 років 3 місяці 4 дні. З вказаними рішеннями відповідача позивач не погодився та звернувся до суду.

10.01.2020р. (вх.№ 1055/20) від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову, з огляду на наступне. П. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до ст, 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, зайнятість повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, наявність стажу роботи на зазначених роботах, наявність необхідного страхового стажу роботу 26 років 6 місяців, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Підтвердження права на пільгове забезпечення здійснюється на підставі записів у трудових книжках працівників та уточнюючих довідок, виданих підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умови праці, а також про безпосередню зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Відповідно до вказаного Рішень №24 та №1 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу 26 років 6 місяців (в наявності 19 років 3 місяці 4 дні). До страхового стажу не зараховано період роботи з 20.09.1990 по 21.12.2003, оскільки запис про звільнення засвідчено печаткою УРСР, що суперечить постанові Верховної Ради України від 24.08.1991 № 1427 та Угоді про створення Співдружності Незалежних держав від 10.12.1991 № 1958. Вказані рішення відповідач вважає законними та обґрунтованими.

19.02.2020р. позивач подав відповідь на відзив.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 26.03.2020 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 року провадження у справі №420/7131/19 зупинено до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів за клопотанням представника відповідача.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.2020р. поновлено провадження у справі.

13.08.2020р. представники сторін, до судового засідання не з`явилися, проте надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив наступне та дійшов таких висновків.

01 липня 2019 р. ОСОБА_1 звернувся до відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ПФУ) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, згідно з розділом XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», від 07 серпня 2019р. №24 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю страхового стажу 26 років 6 місяців. В рішенні №24 вказано, що в наявності 19 років 2 місяці і 4 дні страхового стажу. До страхового стажу не зараховано період роботи з 20 вересня 1990 року по 21 грудня 2003 року, оскільки печатка підприємства у трудовій книжці належить до неіснуючої держави, а саме до УPCP, та за відсутності даних в системі персоніфікованого обліку.

08.01.2020 на адресу відділу з питань призначень та перерахунків пенсій № 19 надійшов лист начальника управління застосування пенсійного законодавства Головного управління від 08.01.2020 за вих. № 363/03-27, щодо перевірки пенсійної справи. До зазначеного листа було додано оригінал пенсійної справи позивача.

Управлінням застосування пенсійного законодавства Головного управління ПФУ в Одеській області було надано доручення відділу з питань перерахунків пенсій № 19 доопрацювати пенсійну справу.

На виконання вказаних доручень та з урахуванням виявлених недоліків відділом з питань перерахунків пенсій № 19 було винесено Рішення № 1 від 08.01.2020 (винесено на заміну Рішення № 24 від 07.08.2019).

Відповідно до вказаного Рішення позивачу було відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу 26 років 6 місяців (в наявності 19 років 3 місяці 4 дні).

До страхового стажу не зараховано період роботи з 20.09.1990 по 21.12.2003, оскільки запис про звільнення засвідчено печаткою УРСР, що суперечить постанові Верховної Ради України від 24.08.1991 № 1427 та Угоді про створення Співдружності Незалежних держав від 10.12.1991 № 1958.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, та які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним вище особам пенсії призначають за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого в Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи (абз.24 п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Вказані положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" кореспондуються із нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідно до п."б" ст.13 якого на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п."б" ч.2 ст.100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи, жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи (абз.24 п."б" ст.13 Закону № 1788-ХІІ).

Отже, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів, вбачається, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктами 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993р. №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993р. №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993р. №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначено відомостей про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов`язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Право на пенсію на пільгових умовах полягає у наявності спеціального стажу - період виконання особливого роду трудової діяльності, коли працівник, зайнятий повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Судом встановлено з трудової книжки позивача, що з 20.09.1990 по 21.12.2003 року позивач працював в Кооперативі «Старт» на посаді інженера наладчика 1 категорії, що є також обставиною, встановленою рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2019р. у справі №533/12222/18, що не потребує доказування.

Суд не бере до уваги доводи відповідача, які викладені в рішеннях № 24 від 07.08.2019р. та №1 від 08.01.2020р. про те, що печатка підприємства у трудовій книжці належить до неіснуючої держави, а саме до УРСР, оскільки така підстава не є належною для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та не позбавляє права Позивача на призначення пенсії, на момент його прийняття на роботу до Кооперативу «Старт» 20.09.1990р. існувала саме УРСР, а не заміна печатки не може впливати на права позивача.

Відповідно до ч.1 ст.56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Таким чином, з урахуванням дослідження наявних у матеріалах справи документів, судом встановлено, що ОСОБА_1 має право на зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 20.09.1990 по 21.12.2003, у зв`язку з чим, під час вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, Відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №19 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області цілком безпідставно, та необґрунтовано не враховано цей період роботи ОСОБА_1 , який станом на 01.07.2019р. вже мав необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах стаж за п.2 ч.2 ст.114 розділу XIV-І ЗУ №1078 з урахуванням стажу роботи в кооперативі.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку щодо наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення від 07 серпня 2019 року №24, прийняте відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління ПФУ в Одеській області, про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та рішення від 08 січня 2020 року №1, прийняте відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління ПФУ в Одеській області, про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не є обґрунтованою, на думку суду, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню позовна вимога ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 01 липня 2019 року, оскільки зобов`язання відповідача вчинити означені дії наразі є передчасним, оскільки відповідачем не була перевірена та встановлена обставина наявності у позивача стажу пільгової роботи за Списком №2, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах (не менше 6 років 3 місяців) як додаткова умова призначення такої пенсії разом із страховим стажем роботи 26 років 6 місяців.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективного державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, в іншому випадку порушується принцип розподілу влади.

Беручи до уваги вищевикладене, з метою повного захисту прав ОСОБА_1 , суд вважає за доцільне, зважаючи на приписи ч.2 ст.9 КАС України, вийти за межі позовних вимог даного адміністративного спору, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 липня 2019 р. №3609 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням наведених у даному рішенні висновків та правової оцінки суду.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач не довів, що оскаржувані рішення прийняті на законних підставах, отже позов підлягає задоволенню частково.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити пенсію, підлягають задоволенню частково.

25.03.2020р. представник позивача адвокат Філімонов Ю.Г. подав до суду Заяву про долучення до справи детального опису робіт, виконаних адвокатом, від 25.03.2020р., необхідних для надання правничої допомоги з додатками на 4-х аркушах: Детальний опис робіт, вартість яких складає 7625грн. включає: явку до суду у судове засідання 12.02.2020р. 1875грн.; підготовка клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження 750грн.; підготовка відповіді на відзив 2500грн.; підготовка позовної заяви 2500грн.

Також надані рахунок на оплату №21 від 25.03.2020р., Акт надання послуг №21 від 25.03.2020р., підписаний адвокатом та позивачем, на суму 7625грн; квитанція від 25.03.2020р. на суму 7625грн. про сплату ОСОБА_1 АО «Філіппов та партнери»: гонорару за рахунком №21 від 25.03.2020р.; Договір про надання правничої допомоги №10-2020 від 07.02.2020р. між ОСОБА_1 та АО «Філіппов та партнери», згідно п.2 ст.4 якого вартість послуг розраховується за погодженою сторонами ставкою: вартості 1 розрахункової роботи адвоката 1250грн.

Згідно ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, відповідачем до суду не подавалося.

Відповідно до ч.8 ст.139, ст.143 КАС України незважаючи на часткове задоволення позову суд покладає витрати позивача зі сплати судового збору у сумі 768грн. 40коп та витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 7625грн. на відповідача у повному обсязі, оскільки спір в суді виник внаслідок неправильних дій ГУПФУ в Одеській області, врахувавши при цьому приписи ч.9 ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 9, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання призначити пенсію, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 07 серпня 2019 року №24, прийняте відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління ПФУ в Одеській області, про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення від 08 січня 2020 року №1, прийняте відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління ПФУ в Одеській області, про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) від 01 липня 2019 р. №3609 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки та висновків суду у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складене та підписане 24.12.2020р. у зв`язку із перебуванням судді у відпустці та тимчасовою непрацездатністю до 17.12.2020р. включно.

Суддя М.М. Аракелян

.