Справа № 569/21940/19
Суддя: Тимощук О. Я.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Рибачик О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Рівненської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог вказує те, що вона є суб`єктом підприємницької діяльності і здійснює роздрібну торгівлю алкогольних та тютюнових виробів у магазині ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

18 листопада 2019 року їй стало відомо, що адміністративною комісією виконавчого комітету Рівненської міської ради 06 листопада 2019 року за результатами розгляду адміністративних матеріалів без участі ОСОБА_1 винесено постанову № 207 від 06 листопада 2019 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови є матеріали та протокол від 17 жовтня 2019 року серії АПР 18 № 320428 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, складений старшим інспектором з ЮП відділу превенції Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітаном поліції Лебідь Романом Володимировичем.

Так, у мотивувальній частині постанови зазначено, що ОСОБА_1 17.10.2019 року близько 17 год. 00 хв., перебуваючи за прилавком відділу алкоголю і тютюну продуктового магазину Продукти, що по вулиці Малорівненська 43Д в м. Рівне здійснила продаж слабоалкогольного напою ІСЕ МІХ, кількістю 0,5 літра, вартістю 22 гривні, неповнолітній особі, чим порушила вимоги ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», в результаті чого вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 156 КУпАП.

З викладеними у постанові обставинами вона не погоджується і в своєму позові посилається на відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, зазначає, що адміністративне правопорушення, яке стало підставою для винесення оскаржуваної постанови вона не вчиняла, в своїх поясненнях вказала, що із протоколом працівників поліції не згідна, продаж алкогольного напою не здійснювала, чек про продаж алкогольного напою відсутній, а також відсутність у відповідача доказів, що підтверджують вчинення нею адміністративного правопорушення. На засіданні Адміністративна комісія Виконавчого комітету Рівненської міської ради розглянула протокол за відсутності ОСОБА_1 без її повідомлення, допиту свідків, без дослідження даних про її особу, призначила максимальну міру покарання, що суперечить положенням КУпАП.

На порушення вимог ст. 268 КУпАП, у зв`язку із неналежним повідомленням позивача про розгляд адміністративного протоколу її було позбавлено права на подачу доказів на спростування доводів викладених у протоколі. Під час розгляду вказаного протоколу не витребувано жодної інформації про те, чи притягувалася ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення, не досліджено питання малозначності вчиненого адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова № 207 від 06 листопада 2019 року прийнята Адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Рівненської міської ради є незаконною, необґрунтованою і не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, оскільки Адміністративна комісія провела засідання без її участі, чим порушила її права, передбачені ст. 268 КУпАП, згідно з якою справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, зазначає, що при розгляді адміністративною комісією справи не були повно та всебічно з`ясовані обставини справ та адміністративна комісія передчасно прийшла до висновку про наявність її вини в даному правопорушенні.

Посилаючись на наведене просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради № 207 від 06 листопада 2019 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

21 січня 2020 року відповідачем подано відзив на адміністративний позов в якому вказує, що на черговому засіданні з дотриманням вимог чинного законодавства адміністративна комісія Рівненської міської ради розглянула протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, громадянка ОСОБА_1 здійснила продаж алкогольних виробів, для неповнолітньої особи ОСОБА_2 , що є порушенням ч. 2 ст. 156 КУпАП. Факт продажу алкогольних виробів підтверджується наявними в матеріалах справи поясненнями ОСОБА_2 від 17.10.2019 року та старшого інспектора з ЮП відділу превенції Рівненського ВП ГУНП у Рівненській області капітаном поліції Лебідь Романа Володимировича від 17.10.2019 року. За наслідками розгляду адміністративного протоколу винесено постанову від 06 листопада 2019 року № 207 в межах повноважень. Крім того, зазначає те, що адміністративною комісією вжито всіх заходів для того, щоб позивач була вчасно повідомлена, а саме 28.10.2019 року відповідачем рекомендованим листом з повідомленням, позивачу було надіслано на адресу, яка вказана в протоколі, а саме, в графі «місце проживання» повістку про час і місце розгляду справи, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, представником адвокатом Крутень І.В. подано через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 22.12.2020 року клопотання, в якому позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити та розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, секретарем адміністративної комісії О.Храпач через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 21.12.2020 року подано заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 жовтня 2019 року серії АПР18 №320428, ОСОБА_1 , 17 жовтня 2019 року близько 17 год. 00 хв., перебуваючи за прилавком відділу алкоголю і тютюну продуктового магазину Продукти, що по вулиці Малорівненська 43Д в м. Рівне, реалізувала неповнолітній ОСОБА_2 , 2004 року народження, слабоалкогольний напій ІСЕ МІХ, кількістю 0,5 літра, вартістю 22 гривні, чим порушила вимоги ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», в результаті чого вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 ,які надані нею під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , підтвердили факт придбання ОСОБА_2 слабоалкогольного напою ІСЕ МІХ, кількістю 0,5 літра, вартістю 22 гривні у вказаному магазині, продаж якого здійснила ОСОБА_1 .

Також, до матеріалів справи долучений рапорт старшого інспектора Рівненського ВП ГУНП у Рівненській області капітаном поліції Лебідь Романа Володимировича про факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Постановою адміністративної комісії Виконавчого комітету Рівненської міської ради від 06 листопада 2019 року №207 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 156 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виглядів штрафу у розмірі 1 700 грн.

Підставою для накладення адміністративного стягнення є те, що 17 жовтня 2019 року близько 17 год. 00 хв., перебуваючи за прилавком відділу алкоголю і тютюну продуктового магазину Продукти, що по вулиці Малорівненська 43Д в м. Рівне, реалізувала неповнолітній ОСОБА_2 , 2004 року народження, слабоалкогольний напій ІСЕ МІХ, кількістю 0,5 літра, вартістю 22 гривні, в результаті чого вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Також, до матеріалів справи відповідачем долучено повістку, адресовану ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 про те, що 06 листопада 2019 року відбудеться чергове засідання адміністративної комісії та розгляд адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП, а також реєстр поштових відправлень.

Суд, дослідивши та вивчивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 8 Конституції України встановлено, що звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, адміністративна комісія Виконавчого комітету Рівненської міської ради вважала доведеним обставини вчинення ОСОБА_1 порушення ч. 2 ст. 156 КУпАП, постановила - накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 1 700 грн.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Нормами КУпАП, що встановлюють правила провадження у справах про адміністративні правопорушення: а саме: ст. 254, ст. 256, ст. ст. 248, 249, п. 5 ч. 1 ст. 278, ст. 268, ст. ст. 276, 279, 283, 284, 258 КУпАП зазначено, зокрема, що перед розглядом справи про адміністративне правопорушення після представлення посадової особи, яка розглядає справу, оголошується протокол, роз`яснюються права особі, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, заслуховуються пояснення даної особи, досліджуються докази, вирішуються клопотання, тощо; розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен бути відкритим, всебічним, повним, вирішення справи повинно відбуватися у точній відповідності із законом, тощо.

Суд, перевіривши оскаржувану постанову від 06 листопада 2019 року №207 на відповідність визначеним ч. 3 ст. 2 КУпАП критеріям, дійшов висновку, що при винесенні даної постанови відповідачем порушено ряд процесуальних вимог до провадження у справі про адміністративне правопорушення, а саме: ст. ст. 245, 279, 280 КУпАП, що вказує на формальність притягнення особи до адміністративної відповідальності; як наслідок - порушено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право на захист (ст. 268 КУпАП), яка має право бути присутньою при розгляді справи, що означає її активну участь у процесі розгляду: дача пояснень, заявлення клопотань, обґрунтування заперечень про адміністративне правопорушення, підготовка та подання відповідних доказів, отримання правової допомоги, для чого необхідний час для підготовки.

У той же час, у самій постанові адміністративної комісії не вказано про розгляд адміністративного протоколу за наявності або відсутності ОСОБА_1 , а також даних про належність доказів її повідомлення про розгляд справи 06 листопада 2019 року та наявність підстав для її розгляду за відсутністю ОСОБА_1 , у разі належним чином її повідомлення.

Також, у відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, зміст постанови свідчить про те, що вимоги ст. 280 КУпАП відповідачем виконані не були.

Так, підставою складання протоколу про адміністративне правопорушення від 17 жовтня 2019 року серії АПР 18 №320428, старшим інспектором Рівненського ВП ГУНП у Рівненській області капітаном поліції Лебідь Романом Володимировичем, стало порушення ОСОБА_1 ч. 2 ст. 156 КУпАП.

У відповідності до ч. 2 ст. 156 КУпАП, вказано, що порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, - тягне за собою накладення штрафу від ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ст. 215 КУпАП адміністративні комісії утворюються відповідними органами місцевого самоврядування у складі голови, заступника голови, відповідального секретаря, а також членів комісії. В адміністративних комісіях при виконавчих органах міських рад є посада звільненого відповідального секретаря комісії. Порядок діяльності адміністративних комісій встановлюється цим Кодексом та іншими законодавчими актами України. Адміністративні комісії при виконавчих комітетах районних у містах рад утворюються у разі надання районній у місті раді та її виконавчому комітету відповідних повноважень міською радою.

Згідно зі ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, в тому числі частиною 2 статті 156 КУпАП.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як випливає з матеріалів справи, позивач заперечила факт вчинення нею правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

З огляду досліджених пояснень неповнолітньої ОСОБА_2 , остання стверджує, що при продажу слабоалкогольного напою, продавцем фіскальний чек їй не видавався.

Фіскальний касовий чек на товари - це розрахунковий документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари. Тобто, підтвердженням проведення фінансової операції є фіскальний касовий чек.

Крім того, згідност.2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР від 06.07.1995 року, розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

В матеріалах справи до протоколу про адміністративне правопорушення, не додано касовий чек, який підтверджував би факт покупки слабоалкогольного напою ІСЕ МІХ, кількістю 0,5 літра, неповнолітній ОСОБА_2 в магазині «Продукти» по АДРЕСА_1 .

Отже, суб`єктом владних повноважень не надано оцінки відсутності будь-яких розрахункових документів на реалізацію слабоалкогольного напою ІСЕ МІХ, кількістю 0,5 літра.

Також, в порушення приписів ст. 265 КУпАП, пляшка слабоалкогольного напою у неповнолітньої ОСОБА_2 не вилучалася, процесуальні документи щодо вилучення та огляду цього предмету правопорушення не складалися, в протокол про адміністративне правопорушення, як доказ - не вписувалася. Таким чином, факт виявлення у неповнолітньої особи алкогольного виробу, а саме, слабоалкогольного напою ІСЕ МІХ, кількістю 0,5 літра, ніяким чином не підтверджується. В матеріалах справи відсутні відомості про вилучення та огляд пляшки слабоалкогольного напою, немає даних про те, де вони перебувають на час прийняття рішення по справі та на даний час.

Також в матеріалах справи відсутня інформація щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за невидачу фіскального документу, у разі його відсутності, що вказує на відсутність події адміністративного правопорушення.

Доказів дотримання указаних вимог закону представником відповідача суду не надано. Відповідач оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. У наведених положеннях цього Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією фіксування адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Також, у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією виявлення адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Будь яких переконливих аргументів, які б спростовували вищевикладені доводи позивача, представник відповідача в судовому засіданні не навів та на їх наявність не посилається.

Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, викликає обґрунтований сумнів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З долучених до справи матеріалів не вбачається, що органом, який уповноважений виносити постанову, такі обставини перевірялися та їм дана відповідна оцінка у постанові.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Поняття суб`єкта владних повноважень наведене п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі при виконанні делегованих повноважень.

Натомість у матеріалах справи, окрім відзиву на адміністративний позов, не надано належних доказів, які встановлюють факт адміністративного правопорушення.

Натомість позивачем доведені протиправні дії відповідача, оскільки при розгляді справи про адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП, відповідачем не були належним чином дослідженні обставини, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 156 КУпАП, оскільки дії ОСОБА_1 з продажу слабоалкогольного напою неповнолітній особі, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та наявність у її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, підстави, за яких винесена оскаржувана постанова, не ґрунтуються на всебічному, повному та обґрунтованому дослідженні матеріалів адміністративної справи, тому постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради № 207 від 06 листопада 2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 156, ст. ст. 251, 268, 276, 280, 284, 293 КУпАП, ст.ст. 9, 10, 11, 159, 160, 162, 163, 171-2 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради № 207 від 06 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2ст. 156 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.