Справа № 420/12042/20
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) в м. Одеса за позовом ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» за результатом розгляду якого, позивач просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» щодо не проведення з ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні;

Стягнути з Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 30.08.2019 року по 07.09.2020 року у сумі 128 169,80 грн. без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Ухвалою суду від 13.11.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що він проходив військову службу у Інституті Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія». Наказом начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» ( по стройовій частині) №182 від 30.08.2019 року виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/1489/20 від 25 травня 2020 року, задоволено позов ОСОБА_1 :

- визнано протиправною бездіяльності Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 24.02.2017 року по 30.11.2018 року;

- зобов`язано Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 24.02.2017 року по 30.11.2018 року;

- визнано протиправною бездіяльність Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019 роки;

- зобов`язано Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 30.08.2019 року.

На виконання вищевказаного рішення суду, відповідачем проведено розрахунок індексації грошового забезпечення та компенсації за невикористану відпустку, 07.09.2020 року здійснена виплата грошового забезпечення шляхом зарахування коштів у сумі 17 888,15 грн., на картковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий у АТ «Приватбанк», що підтверджується випискою.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення повного розрахунку при звільненні.

09.12.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який Інститут не визнає в повному обсязі , як такі, що є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству вимоги ОСОБА_1 . Представник відповідача зазначає, що на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, Кодекс законів про працю України не поширюється.

Також, представник відповідача зазначає, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом з порушенням строку, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Ухвалою суду від 24.12.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Суд встановив, що відповідно до наказу начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (по стройовій частині), ОСОБА_1 звільненого наказом начальника Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (по особовому складу) від 23.08.2019 року № 19-РС у запас, з 30.08.2019 року виключено зі списків особового складу Інституту та всіх видів грошового забезпечення.

Під час звільнення позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення за період 24.02.2017 року по 30.11.2018 року та компенсацію за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019 роки, у зв`язку із чим позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 року у справі № 420/1489/20, яке набрало законної сили 07.08.2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» про визнання протиправними дій щодо не нарахування та невиплати індексації, грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 24.02.2017 року по 30.11.2018 року.

Зобов`язано Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 24.02.2017 року по 30.11.2018 року.

Визнано протиправною бездіяльність Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019 роки.

Зобов`язано Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 30.08.2019 року.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/1489/20, відповідачем було нараховано та виплачено 07.09.2020 року ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення та компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки у сумі 17888,15 грн.

Згідно з ч. 2 ст. статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

У свою чергу, спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України затверджено постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Вказані нормативно-правові акти не визначають підстави та порядок відшкодування військовослужбовцям за затримку виплати належних сум грошового забезпечення, у зв`язку із чим в таких випадках мають застосовуватися норми трудового законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ч. 2 ст. 117 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значущі обставини, як виплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто, за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права до подібних правовідносин, викладена в постановах Верховного Суду по справі № 806/2473/18 від 30 жовтня 2019 року, по справі № П/811/570/16 від 22 серпня 2019 року, по справі № 524/8023/16-а від 11 червня 2019 року.

Як встановлено вище судом, позивача, з 30.08.2019 року, було звільнено з військової служби у запас та проведено з ним розрахунок при звільненні.

Враховуючи, що працівникові не виплачена належна йому від Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» сума індексації в день звільнення (20.08.2019 року), позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку є правомірними.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100) обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Оскільки позивача звільнено з військової служби у запас з 30.08.2019 року, а виплата індексації та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки відповідачем здійснена лише 07.09.2020 року, строк затримки розрахунку складає 374 дні.

При визначенні належної до стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд враховує висновки Верховного Суду України від 27.04.2016 року по справі №6-113цс16 та застосовує принцип співмірності, з урахуванням таких обставин, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати тощо.

Суд встановив, що з огляду на довідку про склад середньоденного місячного грошового забезпечення позивача на 30.08.2019 року, середньоденне грошове забезпечення складає 342,70 грн.

Недоплачена позивачу сума становить 17888,15 грн.

Істотність частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає 17888,15 грн./128169,80 грн. (сума стягнутої індексації та компенсації за рішенням суду/середній заробіток за весь час затримки розрахунку) = 0,1396.

Сума, яка підлягає відшкодуванню становить: 342,70 грн. (середньоденне грошове забезпечення позивача) х 0,1396 х 374 (робочих днів затримки розрахунку) = 17892,50 грн.

Отже, з врахуванням принципу справедливості та співмірності, суд робить висновок, що середній заробіток за час затримки розрахунку має бути нарахований та виплачений позивачу у розмірі 17 892,50грн. з урахуванням істотності частки недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника.

Аналогічна правова позиція щодо застосування принципу співмірності до подібних правовідносин викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року по справі № 806/345/16, від 18 липня 2018 року у справі № 825/325/16, від 04.04.2018 року у справі №524/1714/16-а, у постанові Верховного Суду України від 24.10.2011 року у справі №6-39цс11.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення з ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні, суд робить висновок, що вказана вимога до задоволення не належить, оскільки зазначена справа стосується нарахування та виплатити позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Бездіяльність відповідача щодо невиплати під час звільнення з військової служби індексації грошового забезпечення та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки визнана протиправною за результатом розгляду справи № 420/1489/20.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 належить до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 205, 243, 245, 246, 250, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Зобов`язати Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, з 30.08.2019 по 07.09.2020, у розмірі 17 892,50 грн. (сімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто дві гривні п`ятдесят копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (вул. Градоначальницька, 20, м. Одеса, 65029, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 24 грудня 2020 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.