Справа № 480/2520/20
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2020 року Справа №480/2520/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кунець О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,
представника відповідача (ВЧ 9953) - Єрьоменка Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2520/20 за позовом ОСОБА_1 до Одеської окремої авіаційної ескадрильї (військова частина НОМЕР_1 ) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення індексації, грошової допомоги та підйомної допомоги,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Одеської окремої авіаційної ескадрильї (військова частина 9997) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі відповідач-1, ВЧ НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) (далі відповідач-2, ВЧ НОМЕР_2 ), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Одеської окремої авіаційної ескадрильї (військова частина 9997) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату позивачу на день виключення із списків частини (12.01.2020) індексації грошового забезпечення за період з грудня 2016 року по листопад 2018 року;
- стягнути з Одеської окремої авіаційної ескадрильї (військова частина 9997) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь позивача невиплачену індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2016 року по листопад 2018 року;
- визнати протиправною бездіяльність Одеської окремої авіаційної ескадрильї (військова частина 9997) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у 2017 році, передбачену п.1 ст.10-1 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій";
- стягнути з Одеської окремої авіаційної ескадрильї (військова частина 9997) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь позивача недоплачену грошову допомогу на оздоровлення за 2017 рік у сумі 3005,67 грн.;
- визнати протиправною бездіяльність Одеської окремої авіаційної ескадрильї (військова частина 9997) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу підйомної допомоги у 2017 році, передбачену п.3 ст.9-1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";
- стягнути з Одеської окремої авіаційної ескадрильї (військова частина 9997) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь позивача невиплачену підйомну допомогу за 2017 рік у сумі 6169,46 грн.;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по 28.12.2016 року;
- стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) на користь позивача невиплачену індексацію грошового забезпечення за період з липня 2015 року по 28.12.2016 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на ВЧ НОМЕР_1 (відповідача-1), у якій ОСОБА_1 проходив військову службу перед звільненням та перебував на усіх видах забезпечення покладається обов`язок організувати та вжити заходів із проведення з позивачем повного розрахунку за всіма видами забезпечення на день виключення із списків частини. На запит, що стосується здійснення виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за час проходження служби у ВЧ НОМЕР_1 , відповідачем-1 надана відповідь, з якої позивачем встановлено, що ВЧ НОМЕР_1 протягом 2016-2018 років індексація грошового забезпечення позивача протиправно не виплачувалась. Також, позивачем із відповіді наданої ВЧ НОМЕР_2 встановлено, що з липня 2015 по день вибуття до військової частини НОМЕР_1 , індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 не виплачувалася і відповідачем-2. Таким чином не здійснення відповідачами нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу є порушення вимог Законів №1282-ХІІ, №2011-ХІІ, порядку №1078 та Інструкції №425, №558.
Також позивач зазначає, що відповідачем-1 у серпні 2017 року при обчислені грошової допомоги на оздоровлення до складу його місячного грошового забезпечення не було включено щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 3005,67 грн. Тобто, при обчислені позивачу грошової допомоги на оздоровлення, відповідачем-1 була протиправно застосовано Інструкція №73, а не вимоги Закону №2011-ХІІ, що призвело до виплати коштів у меншому розмірі.
Крім того, позивач зазначає, що у 2017 році відповідачем-1 позивачу не здійснено виплату підйомної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення, як такому, що переїхав на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на посаду.
Позивач вважає такі дії протиправними у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 23.04.2020 позовну заяву залишено без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 161 КАС України.
У зв`язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 30.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
06.05.2020р. Представником відповідача-2 до суду подано відзив проти позову, у якому у задоволенні позову просить відмовити, зазначивши, що відповідно до положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» проведення індексації грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Отже, Законом чітко визначено, що виплата індексації заробітної плати (грошового забезпечення) здійснюється виключно у межах фінансових ресурсів на відповідний рік. Таким чином, згідно з межами фінансових ресурсів, виділених військовій частині НОМЕР_2 згідно з бюджетними призначеннями за спірний період, кошти на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення не передбачено, тому позивачу правомірно не було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення.
Представником позивача через канцелярію суду подано відповідь на відзив відповідача-2, в якій зазначено, що нормами Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. У законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів. Таким чином, вважає позовні вимоги позивача законними та такими, що підлягають задоволенню.
17.06.2020р. Представник відповідача-1 подав до суду відзив, у якому просив відмовити в задоволенні позову повністю, зазначивши, що індексація грошового забезпечення виплачена позивачу в повному обсязі.
Протокольною ухвалою суду від 15.09.2020 до матеріалів справи було долучено розрахунково-платіжну відомість №60 за травень 2020 року, надану представником відповідача-2 на підтвердження здійснення виплати позивачу суми індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по грудень 2016 року.
Представником відповідача-1 до суду надано додаткові пояснення до відзиву, у яких просив в задоволені позову відмовити, зазначивши, що допомога на оздоровлення у серпні 2017 була нарахована та виплачена відповідачем-1, з урахуванням положень Постанови № 1294, а також п. 8 Інструкції №73, відповідно до яких, щомісячна додаткова грошова винагорода не входить в складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.
Щодо нездійснення, на думку позивача нарахування та виплати підйомної допомоги у 2017 році, відповідач-1 просив суд врахувати, що дана допомога була нарахована та виплачена позивачу у 2017 році в повному обсязі.
Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період проходження служби позивача в ВЧ НОМЕР_1 , зазначає, що в квітні 2020 року, ще до моменту подання позову, відповідачем-1 в добровільному порядку було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період травень 2017 року по лютий 2018 року.
Враховуючи викладене, відповідач-1 вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що є не обгрунтованими та не відповідають дійсності.
В судове засідання позивач та його представник і представник відповідача-1 не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник відповідача-2 в судовому засіданні проти позову заперечував з мотивів викладених у відзиві.
Заслухавши представника відповідача-2, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 30.12.2010 по 28.12.2016 проходив військову службу не посадах в Сумському прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (відповідач-2) . А в період з 28.12.2016 по 12.01.2020 проходив військову службу в Одеській окремій авіаційні ескадрильї (відпровідач-2).
Зазначене підтверджується витягом з послужного списку ОСОБА_1 (а.с. 16), витягом з наказу начальника Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби від 26.12.2016 №252-ОС (а.с.20), витягом з наказу командира 24 окремої авіаційної ескадрильї Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.12.2016 №268-ОС (а.с.22), витягом з наказу командира 24 окремої авіаційної ескадрильї Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 12.12.2019 №225-ОС (а.с.24), витягом з наказу командира 24 окремої авіаційної ескадрильї Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 11.01.2020 №2-ОС (а.с.23).
10.01.2020 позивачем подано рапорт заступнику командира ескадрильї з персоналу, в якому просив виплатити йому всю індексацію за весь період проходження ним військової служби (а.с.15).
Листом від 20.01.2020 №11/69 Одеська окрема авіаційна ескадрилья Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України повідомила ОСОБА_1 , що протягом 2016 року та 2017, 2018 років індексація грошового забезпечення йому не нараховувалась та не виплачувалась за відсутності фінансового ресурсу на зазначені цілі в межах кошторису асигнувань на відповідний період. Починаючи з грудня 2018 року та по день виключення його зі списків особового складу останньому було проведено нарахування та виплата індексації за грудень2018 року-січень 2020 року (а.с.17).
Листом від 28.02.2020 №11/21-Л/ПІ Сумський прикордонний загін Східного регіонального управління Прикордонної служби України повідомив позивача, що згідно з межами фінансових ресурсів, виділених військовій частині НОМЕР_2 Сумському прикордонному загону відповідно з бюджетними призначеннями за період з липня 2015 року по лютий 2018 року коштів на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення не було предбачено (а.с.18-19).
Зважаючи на вищезазначені обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.
Дослідивши обставини справи та докази, якими сторони підтверджують свою позицію, судом було надано правову оцінку спірним правовідносинам за наслідками чого судом встановлено наступне:
Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Одеської окремої авіаційної ескадрильї (військова частина 9997) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату позивачу на день виключення із списків частини (12.01.2020) індексації грошового забезпечення за період з грудня 2016 року по листопад 2018 року та стягнення на користь позивача невиплаченої індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2016 року по листопад 2018 року, суд зазначає наступне.
Конституцією України (частина третя статті 43) встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
У частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 1); в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством (стаття 33).
Індексація заробітної плати у встановленому законодавством порядку передбачена також частиною п`ятою статті 95 КЗпП України.
Частиною 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Частинами 2-3 вказаної статті передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін (пункт 3 частини першої статті 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії").
Конституційний Суд України, у рішенні від 15 жовтня 2013 року N 9-рп/2013, дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги (пункт 2.2), працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців (пункт 2.3).
Таким чином, індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Ненарахування та невиплата індексації заробітної плати є обмеженням права позивача на майно, що є незаконним.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 8 листопада 2015 року у справі "Кечко проти України" висловив правову позицію, що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1.
У даному випадку, позивач має право на індексацію грошового забезпечення та виплату належних йому сум, оскільки питання індексації заробітної плати врегульовано КЗпП, Законом України "Про оплату праці", Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи не вправі посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов`язань і виправдання своєї бездіяльності, що узгоджується з практикою Європейського суду с прав людини (рішення "Кечко проти України", "Сук проти України").
Статтею 116 КзпП України передбачено, зокрема, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Відповідно до п. 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009, особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.
Як встановлено судом та не заперечується відповідачем-1, з грудня 2016 року і до листопада 2018 року, індексація грошового забезпечення позивачу не виплачувалась з огляду на відсутність відповідного фінансування.
Однак, враховуючи відповідний обов`язок по нарахуванню та виплаті індексації, незалежно від наявності фінансових ресурсів та бюджетних призначень, а також враховуючи обов`язок щодо проведення повного розрахунку з особою, яка звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу ненарахування та невиплата ОСОБА_1 суми індексації з грудня 2016 р. по листопад 2018 р. є протиправною б е з д і ял ь н іс тю з боку відповідача-1 в частині забезпечення належного рівня грошового забезпечення військовослужбовця.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку про те, що при невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення з грудня 2016 року по листопад 2018 р. і не проведенні повного розрахунку при звільненні позивача відповідач-1 діяв не у спосіб передбачений чинним законодавством, у зв`язку з чим позовні вимоги в ц і й ч ас т и ні підлягають задоволенню.
В частині позовних вимог щодо стягнення з Одеської окремої авіаційної ескадрильї (військова частина 9997) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь позивача невиплаченої індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2016 року по листопад 2018 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, згідно з п. 4 якого, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці (грошове забезпечення) індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. .
Відповідно до частин 3-5 статті 4 Закону, обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Положеннями пункту 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
З наведеного вбачається, що з огляду на пункт 5 Порядку № 1078 на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.
Слід зважати на те, що базовим вважається місяць прийняття на роботу або місяць підвищення заробітної плати. Індекс споживчих цін наростаючим підсумком починає розраховуватися у місяці, наступному за базовим (крім місяця прийняття на роботу).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 28.12.2016, у зв`язку з чим грудень 2016 року являється базовим місяцем індексації. Разом з цим, постановою КМУ №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з 01 березня 2018 року військовослужбовцям підвищено оклад, у зв`язку з чим, з березня 2018 року змінився базовий місяць індексації.
Згідно довідки ВЧ 9997 №11/27 від 10.06.2020 щодо сум індексації грошового забезпечення за час проходження служби у Одеській окремій авіаційній ескадрильї ОСОБА_1 , із розрахунку базового місяця індексації грудень 2016 року та березень 2018 року, нараховано з травня 2017 року по лютий 2018 року та з грудня 2018 року по січень 2020 року індексацію грошового забезпечення (а.с.61).
Нарахована сума і н д е к с а ц і ї за вказані місяці в и п л а ч е н а позивачу в квітні 2020 року, що підтверджується копією платіжного доручення №219 від 14.04.2020 (а.с.117), копією відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям за квітень 2020 року (а.с.118-120) та копією відомості щодо нарахованих сум індексації (а.с.121).
Отже, як вбачається із вищевикладеного, станом на день звернення позивача до суду Одеською окремою авіаційною ескадрилью (військова частина 9997) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України нараховано індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2016 року по листопад 2018 року та виплачено в квітні 2020 року, тому, вимоги в частині стягнення суми індексації за вказаний період є не підлягають задоволенню.
Щодо вимог про визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по 28.12.2016 року та стягнення із ВЧ НОМЕР_2 на користь позивача невиплаченої індексацію грошового забезпечення за період з липня 2015 року по 28.12.2016 року, слід зазначити наступне.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Одеської окремої авіаційної ескадрильї (військова частина 9997) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у 2017 році, передбачену п.1 ст.10-1 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" та стягнення з відповідача-1 на користь позивача недоплаченої грошової допомоги на оздоровлення за 2017 рік у сумі 3005,67 грн., слід зазначити наступне.
Відповідно до наказу командира 24 окремої авіаційної ескадрильї Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України №167-ОС від 04.08.2017, ОСОБА_1 виплачено грошову допомогу для оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2017 рік у розмірі 5009,45 грн. (а.с. 107).
Архівною відомістю грошового забезпечення з січня 2017 р. по грудень 2017, особистою карткою грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2017 роки підтверджується, та не заперечується сторонами, що у 2017 році відповідачем до обчислення грошової допомоги на оздоровлення не включено щомісячну додаткову грошову винагороду в сумі 3005,67 грн. (а.с.21 та її зворотна частина).
Статтею 25 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 №661-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що держава забезпечує соціальний захист особового складу Державної прикордонної служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства.
Військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства (ч. 3 ст. 25).
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.
Відповідно до п. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (ч. 3 ст. 9 Закону №2011-XII).
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду, зокрема, військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 №73 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, втратив чинність з 09.11.2018), затверджено «Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» (далі - Інструкція №73) відповідно до п.2 якої виплата винагороди здійснюється в таких розмірах й таким військовослужбовцям: 1) до 100 відсотків місячного грошового забезпечення: військовослужбовцям, які займають посади в загонах морської охорони та їх структурних підрозділах; військовослужбовцям, які займають посади льотного складу в авіаційних частинах Держприкордонслужби; 2) військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.
Згідно з п. 5 Інструкції №73 виплата винагороди здійснюється з того дня, з якого військовослужбовці стали до виконання обов`язків за посадами (але не раніше дня видання наказу про призначення), і до дня їх звільнення від виконання обов`язків за посадами включно (у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами, до яких вони допущені наказами відповідних начальників (командирів)).
Відповідно до п. 6 Інструкції №73 винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників.
Відповідно до п. 8 Інструкції №73 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.
Нормативний підхід до розуміння положень постанови №889 в системному зв`язку із правилами Інструкції дають підстави стверджувати, що винагорода, встановлена постановою №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений Верховним Судом України у постановах від 15.10.2013 у справі №21-368а13, від 04.11.2014 у справі №21-473а14, від 03.03.2015 у справі №21-32а15, від 19.05.2015 у справі №21-466а15.
Таким чином, враховуючи положення Інструкції №73 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), суд дійшов висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовцям Державної прикордонної служби України не включається до складу місячного грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення грошової допомоги на оздоровлення.
З огляду на зазначене, позовні вимоги позивача в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Одеської окремої авіаційної ескадрильї (військова частина 9997) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу підйомної допомоги у 2017 році, передбачену п.3 ст.9-1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та стягнення з відповідача-1 на користь позивача невиплачену підйомну допомогу за 2017 рік у сумі 6169,46 грн., слід зазначити наступне.
Частиною третьою статті 9-1 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.
З метою упорядкування виплати підйомної допомоги військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, Наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.08.2016 № 848 затверджено Інструкції про умови та порядок виплати підйомної допомоги військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.
Пунктом 2 вказаної Інструкції визначено, що залежно від посади, на яку призначено військовослужбовця або яку він займав до дня прибуття органу (підрозділу) Держприкордонслужби до нового пункту постійної дислокації, розмір підйомної допомоги визначається, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія). До підйомної допомоги не включаються винагорода за бойове чергування, щомісячна додаткова грошова винагорода і морське грошове забезпечення.
Згідно з п. 4 Інструкції №848, військовослужбовцям (у тому числі й тим, які прибули для подальшого проходження служби з інших військових формувань), які переїхали на нове місце служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на посаду, підйомна допомога виплачується за новим місцем служби на підставі наказу про призначення на посаду і наказу про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою, а військовослужбовцям, направленим для проходження військової служби з одного підрозділу в інший підрозділ, дислокований в іншому населеному пункті, цього самого органу Держприкордонслужби, крім того, за умови підтвердження зміни місця проживання.
Судом встановлено, що відповідно до наказу командира 24 окремої авіаційної ескадрильї Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України №268-ОС від 28.12.2016, ОСОБА_1 , який прибув з 5 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, 28.12.2016 зараховано в списки ескадрильї Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (а.с.22).
Наказом командира 24 окремої авіаційної ескадрильї Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України №271-ОС від 29.12.2016, ОСОБА_1 визнано таким, що приступив до виконання службових обов`язків (а.с.110).
Як вбачається з особистої картки грошового забезпечення позивача (зворотній бік а.с.21) позивачу у грудні 2016 року було встановлене наступне місячне грошове забезпечення:
Посадовий оклад 685,00 грн.
Оклад за військове звання 55,00 грн.
Надбавка за вислугу років 148,00 грн.
Надбавка за виконання особливо важливих завдань 799,20 грн.
Надбавка за особливі умови служби (ОУС) 102,75 грн.
Премія 3219,50 грн.
Всього 5009,45 грн., із відрахуванням 1,5 % військового збору, фактично позивач отримував 4934,31 грн.
Сума підйомної допомоги за 2017 рік в розмірі 4934,31 грн. була перерахована позивачу в лютому 2017 року, що підтверджується копією платіжного доручення №49 від 02.02.2017 на суму 4651,17 грн. (а.с.112-113), копією відомості на виплату грошей №14 за лютий 2017 р. (а.с. 14), копією платіжного доручення №89 від 23.02.2017 на суму 283,14 (а.с.115) та копією відомості на виплату грошей №23 від 23.02.2017 за лютий 2017 р. (а.с.116).
З огляду на зазначене, позовні вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.
Як передбачено ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 даної статті установлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність Одеської окремої авіаційної ескадрильї (військова частина 9997) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату позивачу на день виключення із списків частини (12.01.2020) індексації грошового забезпечення за період з грудня 2016 року по листопад 2018 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В іншій частині у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської окремої авіаційної ескадрильї (військова частина НОМЕР_1 ) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення індексації, грошової допомоги та підйомної допомоги задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Одеської окремої авіаційної ескадрильї (військова частина 9997) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату ОСОБА_1 на день виключення із списків частини (12.01.2020) індексації грошового забезпечення за період з грудня 2016 року по листопад 2018 року.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.12.2020.

Суддя О.М. Кунець