Справа № 200/9380/20-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 р. Справа№200/9380/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання дій неправомірними і зобов`язання зняти арешт, -

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 . Позивач) звернувся з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі ВДВС, відповідач), в якому просить: - визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмухіної Я.М. у відмові скасувати арешт з рахунку НОМЕР_1 , який відкрито в АТ КБ «Приватбанк»; - визнати неправомірними дії в.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Анни Глушко у відмові скасувати арешт з рахунку НОМЕР_1 , який відкрито в АТ КБ «Приватбанк»; - зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмухіну Я.М. зняти арешт з рахунку НОМЕР_1 , який відкрито в АТ КБ «Приватбанк».

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилається те, що відмова посадових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) скасувати арешт банківського рахунку, на який він отримує заробітну плату, порушує порядок звернення стягнення на заробітну плату, порушує його права і позбавили його родину єдиного джерела забезпечення життєдіяльності.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 18 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Визнано поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду. Призначено судове засідання на 28 грудня 2020 року, витребувані докази.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Позивач і представник відповідача до судового засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Перешкоди для розгляду справи в судовому засіданні, визначені ст. 205 КАС України відсутні.

Приписами ч. 9 ст. 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Частиною 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що постановою старшого державного виконавця ВДВС Дмухіної Яни Миколаївни від 01.04.2020 ВП № 61110390 щодо виконання вимоги Головного управління ДПС у Харківській області № Ф-8372-56-У від 23.01.2020 на суму 26539,26 грн вирішено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , який отримує дохід у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України, у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу.

Відповідно до копії довідки Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» від 25.03.2020 № 9C0517MR0UL0HPO6 ОСОБА_1 станом на 24.03.2020 має в АТ КБ «ПриватБанк» картку № НОМЕР_3 , на яку отримує заробітну плату від Військової частин НОМЕР_2 Національної гвардії України. Зазначено, що на картку накладено арешт згідно постанови про арешт коштів боржника від 31.01.2020 ВП № 61110390.

З довідки Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» від 29.04.2020 випливає, що за карткою № НОМЕР_3 наявний рахунок НОМЕР_1 .

Листом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» від 25.02.2020 № 20.1.0.0.0/7-200217/6544 позивача повідомлено про те, що 31.01.2020 банк отримав від ВДВС постанову про арешт коштів боржника від 31.01.2020 ВП № 61110390. Постанова накладає арешт на кошти ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.

Листом ВДВС від 12.06.2020 № 64804, підписаного в.о. начальника Глушко Анною, на заяву ОСОБА_1 від 03.06.2020, позивача повідомлено, про те, що виконавче провадження ВП № 61110390 з примусового виконання вимоги № Ф-8372-56-У перебуває на виконанні у ВДВС. Боржником не надано документального підтвердження, що рахунки які відкриті в АТ КБ «Приватбанк» призначені лише для зарахування на них заробітної плати. Зазначено, що згідно з повідомленням АТ КБ «Приватбанк» від 31.01.2020 на постанову про арешт коштів боржника від 31.01.2020, арешт накладений частково на рахунки боржника але у вказаному повідомлені рахунки не зазначені. З метою недопущення порушення прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження державним виконавцем на адресу АТ КБ «Приватбанк» 12.06.2020 направлено вимогу державного виконавця з проханням надати інформацію про залишки коштів на рахунках, види рахунків, та про рух коштів на рахунках зареєстрованих за боржником. Повідомлено про те, що після надходження відповіді з банку буде вирішено питання щодо подальшого виконання рішення суду. Також позивача повідомлено про те, що на теперішній час відсутні законні підстави для зняття арешту з майна (коштів) боржника та скасування постанови про арешт коштів боржника від 31.01.2020.

Ухвалою суду від 18.12.2020 відповідача зобов`язано в строк до 24 грудня 2020 року надати до Донецького окружного адміністративного суду належним чином засвідчені копії всіх матеріалів виконавчого провадження № 61110390, у тому числі постанову про відкриття виконавчого провадження № 61110390 і постанову про арешт коштів боржника від 31.01.2020 ВП № 61110390.

Відповідачем не була надані витребувані судом докази.

Згідно з ч. 2 і ч. 6 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

З огляду на викладене, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 10 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 і п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону № 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з ч. 4 ст. 48 Закону № 1404-VIII на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Приписами ч.ч. 1-4 ст. 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Згідно з ч. 2 ст. 59 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

При цьому, ч.ч. 1 і 2 ст. 68 Закону № 1404-VIII передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 69 Закону № 1404-VIII підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема, за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Отже, звернення стягнення на кошти і звернення стягнення на заробітну плату (грошове забезпечення), пенсію, стипендію та інший дохід боржника є окремими заходами примусового виконання рішень.

При застосуванні такого заходу примусового виконання рішення як звернення стягнення на заробітну плату (грошове забезпечення) не передбачає арешту на відповідні кошти, а утримання за виконавчим документом опускається лише в межах певної частки (у спірних правовідносинах 20 %).

Застосування арешту на рахунок, на який особа отримує заробітну плату (грошове забезпечення), суперечить меті зазначених обмежень, позбавляючи фізичну особу боржника джерел до існування.

Верховний Суд у постанові від 10 вересня 2020 року у справі №340/3042/19 зазначив, що «враховуючи обмеження в накладенні арешту, передбачені Законом N1404-VIII, та враховуючи наявність спеціальної процедури для звернення стягнення на пенсійні виплати, виконавець, перед накладенням арешту на банківські рахунки, зобов`язаний пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відстуності заборон щодо арешту коштів, що перебувають на цьому рахунку. Виокремлення таких рахунків належить до повноважень саме виконавчої служби. Без здійснення такої перевірки виконавець може своїми діями позбавити боржника права на соціальний захист, порушивши тим самим принцип співмірності заходів примусового виконання рішень, передбачений статтею 2 Закону N1404-VIII.».

У постанові від 3 жовтня 2019 року у справі № 642/6675/18 Верховний Суд дійшов висновку, що «доводи касаційної скарги про те, що законодавством не заборонено державному виконавцю накладати арешт на рахунок боржника на який надходять пенсійні виплати є безпідставними, так як чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення таких відрахувань, а тому суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що арешт пенсійних коштів особи, після вирахування з неї сум аліментів за судовим рішенням, позбавляє її джерел до існування та порушує її право на соціальний захист.».

Суд вважає вказані правові висновки такими, що підлягають застосуванню в цій справі, оскільки порядок звернення стягнення на пенсію і заробітну плату (грошове забезпечення) є ідентичним.

Частиною 3. ст. 287 КАС України встановлено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Відтак, суд має надати оцінку правомірності дій, рішень або бездіяльності не окремих посадових осіб ВДВС, а відповідного орган державної виконавчої служби.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу скасувати арешт з його рахунку, на який ОСОБА_1 виплачується грошове забезпечення, оскілки окремий порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, визначений розділом ІХ, не передбачає застосування арешту на рахунки для виплати заробітної плати (грошового забезпечення).

Тому позовні вимоги в частині визнання дій неправомірними підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій ВДВС щодо відмови в скасуванні арешту на рахунок НОМЕР_1 , а позовні вимоги в частині зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню шляхом зобов`язання ВДВС зняти арешт у вказаного рахунку.

Отже, позов підлягає задоволенню частково.

Судовий збір позивачем не сплачувався.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 268, 269, 271, 272, 287 підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (ідентифікаційний код: 34952393; 61022, Харківська область, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 6-й під`їзд, 10 поверх) про визнання дій неправомірними і зобов`язання зняти арешт -задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо відмови в скасуванні арешту на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , який відкрито в Акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк».

Зобов`язати Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зняти арешт з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , який відкрито в Акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повне рішення суду складене 28 грудня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження, якщо його не скасовано, - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.О. Куденков