Справа № 580/4972/20
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року справа № 580/4972/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Черкаського обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі позивач) з позовом до Черкаського обласного центру зайнятості (вул. Володимира Ложешнікова, 56, м. Черкаси, 18008, далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 24.06.2020 №556 «Про відмову у наданні допомоги по частковому безробіттю відповідно до ст. 47-1 Закону України «Про зайнятість населення», який винесений за результатом розгляду заяви позивача від 24.06.2020;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 24.06.2020 про надання допомоги по частковому безробіттю з 01.04.2020 на період карантину та 30 днів після його завершення, з урахуванням висновків суду по даній справі та за результатами її розгляду прийняти рішення у відповідності до п. 3 ч. 4 Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення та території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №306.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що у зв`язку із введенням карантинних заходів, встановлених постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 та від 20.05.2020 №392 (зі змінами та доповненнями), фактична діяльність позивача як фізичної особи - підприємця була скорочена до 1 години на місяць, зокрема у період адаптивного карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641. Позивач зазначає, що є застрахованою особою, однак від сплати ЄСВ звільнена, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності, тому вона звернулась до відповідача із заявою про надання допомоги по частковому безробіттю, однак наказом відповідача від 24.06.2020 №556 їй відмовлено в наданні допомоги по безробіттю на підставі частини 3 статті 47-1 Закону України від 05.07.2012 №5067-VІ «Про зайнятість населення» (далі Закон №5067), оскільки право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину не мають застраховані особи, які отримують пенсію і є безробітними. Позивачем зазначено, що виключення Законом №5067 стосуються лише працівників, з якими оформлено трудові відносини та які є отримувачами пенсії, а не для фізичних осіб підприємців.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив в якому зазначив, що згідно з частиною 2 статті 47-1 Закону №5067 для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину роботодавець або фізична особа - підприємець, який є застрахованою особою, звертається до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за місцем реєстрації його як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подає такі документи, зокрема: довідку про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні шість місяців, що передують даті зупинення діяльності. Позивач не подала таку довідку, тому подана заява не містила всіх необхідних документів згідно переліку. Тлумачення позивачем частини 3 статті 47-1 Закону №5067 щодо поширення виключення лише на найманих працівників є помилковим та не відповідає положенням Порядку №306, що підтверджується внесеними у Порядок №306 змінами, що набрали законної сили 16.07.2020: допомога по частковому безробіттю на період карантину надається центром зайнятості застрахованим особам, зокрема працівникам, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини, в тому числі тим, які в період карантину, а також протягом 30 календарних днів після завершення карантину отримують оплату часу простою відповідно до статті 113 Кодексу законів про працю України (крім періоду освоєння нового виробництва (продукції), перебувають у відпустці без збереження заробітної плати відповідно до пункту 3-1 частини 1 статті 25 та статті 26 Закону України «Про відпустки» (крім осіб, які отримують пенсію), у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам, з якими не припинено трудові відносини, або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою (крім осіб, які отримують пенсію) та не отримує допомогу по частковому безробіттю на період карантину як працівник.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, згідно якого вважає, що доводи відповідача, які викладені у відзиві є необґрунтованими, тому позов підлягає до повного задоволення.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №459179 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 09.03.2016, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

01.04.2020 ФОП ОСОБА_1 прийняла наказ №1 на виконання вимог п. 11 Закону України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно якого: скорочено тривалість робочого часу ФОП ОСОБА_1 до 1 години на місяць, починаючи з 01 квітня 2020 року; під час карантину перебувати вдома та 1 годину на місяць виділяти для спілкування з клієнтами та підготовки нагальних документів та обміну ними виключно в електронному вигляді.

24.06.2020 позивачем подано до Драбівської районної філії Черкаського міського центру зайнятості заяву від 24.06.2020 №37 про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину в сумі двох третин розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом, відповідно до Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №306. До заяви додано наказ від 01.047.2020 №1 про скорочення діяльності; додаток 2 до Порядку; копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААБ №459179.

Листом Драбівської районної філії Черкаського міського центру зайнятості заяву ФОП ОСОБА_1 відповідно до пункту 10 Порядку №306 передано для розгляду Черкаському обласному центру зайнятості.

Наказом Черкаського обласного центру зайнятості від 24.06.2020 №556 відмовлено ФОП ОСОБА_1 у наданні допомоги по частковому безробіттю у зв`язку з тим, що право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину не мають застраховані особи, які отримують пенсію.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає, що згідно з пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону №5067 зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Частинами 1 і 3 статті 47-1 Закону №5067 допомога по частковому безробіттю надається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, застрахованим особам у разі втрати ними частини заробітної плати внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності через проведення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, за зверненням роботодавця для її виплати працівникам. Сума допомоги по частковому безробіттю надається роботодавцям із числа суб`єктів малого та середнього підприємництва за період проведення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України. Допомога по частковому безробіттю не надається у разі наявності у роботодавця заборгованості з виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка виникла протягом п`яти років, що передують року зупинення діяльності. Право на допомогу по частковому безробіттю відповідно до цієї статті мають застраховані особи, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію).

Статтею 47-1 Закону №5067 було передбачено допомогу для застрахованих осіб, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини, за виключенням осіб, які отримують пенсію.

Законами від 13.04.2020 №553-IX та від 13.05.2020 №591-IX внесено зміни до зазначеної статті, якими, у тому числі, право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину надано також іншим застрахованим, зокрема фізичним особам-підприємцям, проте за певних умов.

Відповідно до ч. 3 ст. 47-1 Закону № 5067 передбачено, що право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину відповідно до цієї статті мають застраховані особи, у тому числі працівники з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію).

Таким чином, ч. 3 ст. 47-1 Закону №5067 обмежено перелік застрахованих осіб, які мають право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину, шляхом виключення з такого переліку осіб, які отримують пенсію.

Згідно з ч. ч. 8 і 9 ст. 47-1 Закону №5067 рішення про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину приймається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на регіональному рівні протягом трьох робочих днів з дня подання роботодавцем або фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, документів, передбачених цією статтею, до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції за місцем реєстрації як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Розмір, порядок надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 Порядку №306 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), допомога по частковому безробіттю на період карантину надається центром зайнятості застрахованим особам, в тому числі працівникам, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію), у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам, з якими не припинено трудові відносини, або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою..

Відповідно до абз. 3 п. 4 Порядку №06 для фізичних осіб - підприємців, які є застрахованими особами, та відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464) звільнені від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, допомога по частковому безробіттю на період карантину надається з розрахунку двох третин розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом.

Пунктами 13 і 22 Порядку №306 встановлено, що у разі прийняття рішення про відмову в наданні допомоги по частковому безробіттю на період карантину центр зайнятості протягом трьох робочих днів з дати прийняття такого рішення письмово повідомляє про нього роботодавцю/фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою, з обґрунтуванням причин відмови.

Кошти для виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину не надаються роботодавцям/фізичним особам - підприємцям, які є застрахованими особами, якими не дотримано вимоги ст. 47-1 Закону України Про зайнятість населення та цього Порядку.

Суд зазначає, що п. 4 Порядку №306 не визначає осіб, які мають право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину відповідно до статті 47-1 Закону № 5067, а встановлює розмір такої допомоги. У пункті 4 Порядку № 306 є посилання на частину 4 статті 4 Закону №2464, проте не встановлено право на отримання допомоги особами, які отримують пенсію.

Частиною 4 статті 4 Закону №2464 передбачено, що особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, до визначеного ч. 4 ст. 4 Закону №2464 переліку осіб належать як особи, які отримають пенсію, так і особи, які отримують соціальну допомогу.

Отже, суд дійшов висновку, що п. 4 Порядку №306 необхідно застосовувати у системному зв`язку з положеннями Закону № 5067, що є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили, оскільки згідно ч. 3 ст. 47-1 встановлено, що особи, які отримують пенсію - не мають право на допомогу по частковому безробіттю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №600 «Деякі питання надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» пункт 3 Порядку №306 викладено у новій редакції: «допомога по частковому безробіттю на період карантину надається центром зайнятості застрахованим особам, зокрема працівникам, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини, в тому числі тим, які в період карантину, а також протягом 30 календарних днів після завершення карантину отримують оплату часу простою відповідно до статті 113 Кодексу законів про працю України (крім періоду освоєння нового виробництва (продукції), перебувають у відпустці без збереження заробітної плати відповідно до пункту 3-1 частини 1 статті 25 та статті 26 Закону України Про відпустки (крім осіб, які отримують пенсію), у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам, з якими не припинено трудові відносини, або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою (крім осіб, які отримують пенсію) та не отримує допомогу по частковому безробіттю на період карантину як працівник.».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1 не має права на отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, оскільки вона отримує пенсію по інвалідності.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Гайдаш