Справа № 420/11702/20
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

28 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суду у складі судді Глуханчука О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про усунення недоліків позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 05.06.2020 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 05.06.2020 року - березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 05.06.2020 року включно в сумі 172 993 гривні 83 копійки із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 05.06.2020 року - березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Ухвалою суду від 05 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.

11 грудня 2020 року відповідачем - Військова частина НОМЕР_1 через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується.

Також 11 грудня 2020 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху, у зв`язку з несплатою судового збору.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідачем зазначено про те, що відсутні правові підстави для звільнення позивача від сплати судового збору згідно пункту 12 статті 5 Закону України Про судовий збір.

Ухвалою суду від 16 грудня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишено без руху. Надано позивачу для усунення недоліків позовної заяви 5-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України, позивачу було роз`яснено, що виявлені недоліки мають бути усунуті шляхом надання документу про сплату судового збору у розмірі 840, 80 грн. або клопотання про звільнення від сплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, у разі наявності передбачених Законом України Про судовий збір підстав, що підтверджується належними письмовими доказами.

Відповідно до частин 13-15 статті 171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

На виконання ухвали суду від 16 грудня 2020 року про залишення позовної заяви без руху, 21 грудня 2020 року від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява, у якій стосовно підстав залишення позову без руху зазначено наступне. Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року №2 Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" надано наступне роз`яснення щодо сплати військовослужбовцями судового збору. Статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців. Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 затверджено Положення про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час. Це Положення визначає порядок речового забезпечення військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів Збройних Сил та інших військових формувань а також військових ліцеїстів у мирний час. Пунктом 27 цього Положення передбачена виплата грошових компенсацій військовослужбовцям, звільненим у запас або відставку, замість належного їм речового майна. Отже, спори з приводу стягнення компенсації за неотримане речове майно пов`язані з проходженням особою військової служби. Цей вид служби у пункті 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України відрізнено як вид публічної служби.

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Таким чином, як зазначає позивач, спори за позовами колишніх військовослужбовців про стягнення компенсації за неотримане речове майно є такими, що виникли під час проходженням військової служби, а тому пов`язані з виконанням військового обов`язку. З огляду на це позивачі в зазначеній категорії спорів звільняються від сплати судового збору.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Право на отримання індексації грошового забезпечення також виникло під час проходженням позивачем військової служби, а тому пов`язане з виконанням військового обов`язку. Тому відповідно статті 5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці, а також колишні військовослужбовці відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року №2, у справах пов`язаних з виконанням військового обов`язку звільняються від сплати судового збору.

Також представник позивача зазначив, що сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 16 січня 2018 року по справі № 243/5366/16-ц та від 3 квітня 2019 року у справі № 638/9697/17. Спори по стягненню заробітної плати звільняються від сплати судового збору.

Розглянувши заяву представника позивача про усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , залишеної без руху після відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У прохальній частині позову позивач просив звільнити його від сплати судового збору на підставі підпункту 12 частини 1 статті 5 Закону України Про судовий збір.

У відповідності з ч. 2 ст. 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України Про судовий збір.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Статтею 3 Закону України Про судовий збір визначені об`єкти справляння судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством

Статтею 5 Закону України Про судовий збір визначено коло осіб-позивачів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Зокрема, за приписами ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: 12) військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Отже, вказаною нормою передбачено, що судовий збір не справляється військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і які саме у цьому становищі подають позов до суду у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Таким чином, для звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» особа повинна мати статус військовослужбовця, а спір у справі повинен бути пов`язаний із проходженням нею військової служби, тобто професійною діяльністю особи, пов`язаною із обороною України.

Відповідно до ст. 29 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини.

З матеріалів справи судом встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 12 травня 2020 року № 7-РС головного корабельного старшину ОСОБА_1 , старшину трюмно-котельної команди трюмно-котельної групи електромеханічної бойової частини військової частини НОМЕР_2 , звільнено в запас відповідно до підпункту а (у зв`язку з закінченням строку контракту) частини другої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині від 05 червня 2020 року № 101, з 05.06.2020 року головного корабельного старшину ОСОБА_1 , старшину трюмно-котельної команди трюмно-котельної групи електромеханічної бойової частини військової частини НОМЕР_2 виключено зі списків особового складу частини, знято з усіх видів забезпечення, з 06.06.2020 року знято з продовольчого забезпечення та направлено для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 (м. Одеса).

Отже, позивач звільнений з військової служби та з 05.06.2020 року виключений зі списків особового складу військової частини.

Відтак, на момент звернення з позовною заявою у цій справі ОСОБА_1 не був військовослужбовцем та, відповідно, не належав до визначених пунктом 12 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір суб`єктів, які звільнені від сплати судового збору.

При зверненні до суду, позивачем не надано й доказів, що він є призваним на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори і саме у цьому становищі подає позов у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Посилання позивача на те, що предметом адміністративного позову є незаконна бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у період проходження ним військової служби не спростовує вказаного висновку, оскільки визначальною обставиною для застосування пункту 12 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір є наявність у особи статусу військовослужбовця (або військовозобов`язаного чи резервіста, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори) на момент подання відповідної позовної заяви.

Аналогічний висновок щодо застосування вказаної норми права наведено в ухвалі Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 05 червня 2019 року в справі №620/4299/18 та постановах Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 06 грудня 2018 року у справі №522/8827/17, від 27 лютого 2020 року у справі №826/12929/17, від 11 червня 2020 року у справі №825/996/17.

Враховуючи викладене, позивач не звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Щодо доводів представника позивача про наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору у спорі про стягнення заробітної плати.

Пунктом 1 частини першої статті 5 Про судовий збір визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення безпосередньо є його (грошового забезпечення) складовою, а грошове забезпечення військовослужбовця по суті є його заробітною платою, суд дійшов висновку про те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Таким чином, у строк, встановлений судом, недоліки адміністративного позову позивачем усунуто.

Враховуючи, що позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 171 КАС України, суд продовжує розгляд справи відповідно до ухвали від 05 листопада 2020 року про відкриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 171, 243, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:

Продовжити розгляд адміністративної справи №420/11702/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Глуханчук