Справа № 420/12360/20
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 26.06.1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до пільгового стажу періоди роботи на посаді моториста, матроса з 19.06.2002 р. по 19.06.2007 року та скасувати рішення № 31 від 07.09.2020 року «Про відмову у призначенні пенсії»;

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 20987385) зарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 26.06.1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до пільгового стажу періоди роботи на посаді моториста, матроса в Державному підприємстві «Ренійський морський торговельний порт» з 19.06.2002 р. по 19.06.2007 р., призначити та виплатити з 08.10.2018 року пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до підпункту 1 пункту 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 , позивач працював на відповідних посадах, які включено до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1962 р. №162 (розділ ХХVІІІ). Позивач 08.10.2018 року звернувся до відповідача із заявою про призначення за віком на пільгових умовах за Списком № 2, виробництв, робіт, професій, посаді показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, однак в призначені пенсії було відмовлено з підстав запису посади, яка, на думку відповідача, була роботою за сумісництвом. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/2963/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання противоправними дій та скасування рішення, зобов`язання вчините певні дії задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області № 404 від 04.12.2018 р. «Про відмову у призначені пенсії», зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.10.2018 року про призначення пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Відповідачем було виконане судове рішення № 420/2963/20, повторно розглянуто заяву від 08.10.2018 р. № 766 та зараховано до пільгового стажу періоди роботи на посаді моториста, матроса з 05.08.1987 р. по 21.08.1992 р. Періоди роботи з 19.06.2002 року по 19.06.2007 року не зараховано до пільгового стажу, оскільки відсутня атестація робочого місця, тому відповідачем було ухвалено рішення про відмову в призначенні пенсії від 07.09.2020 року № 31.Позивач зазначає, що відповідач 07.09.2020 року відмовив у призначенні пенсії на пільгових умовах з підстав, які не були предметом спору в справі № 420/2963/20, питання атестації робочого місця не було предметом дослідження в справі №420/2963/20. Позивач вважає відмову у призначені пенсії № 31 від 07.09.2020 року противоправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 19.11.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04.12.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який представник відповідача зазначає, що ГУ ПФУ в Одеській області вважає позовні вимоги необґрунтованими, незаконними та такими, що до задоволення не належать. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.07.2020 року по справі № 420/2963/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління - частково задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області №404 від 04.12.2018 року «Про відмову у призначенні пенсії». Зобов`язано Головне управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 08.10.2018 року про призначення пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до п. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Представник відповідача вертає увагу, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.07.2020 року по справі № 420/2963/20 набрало законної сили 26.08.2020 року та з цієї дати підлягало обов`язковому виконанню, враховуючи, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 255 КАС України). Після повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.10.2018 року Головне управління винесено рішенням від 07.09.2020 року № 31 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з тим, що період роботи з 05.08.1987 року по 21.08.1992 року, з 19.06.2002 року по 19.06.2007 року неможливо зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 через відсутність правових підстав. Не погоджуючись з вищезазначеною відмовою Головного управління від 07.09.2020 року № 31 ОСОБА_1 у листопаді 2020 року знов звертається до суду з позовною заявою до Головного управління про зарахування до пільгового стажу період роботи на посаді моториста, матроса з 05.08.1987 року по 21.08.1992 року, з 19.06.2002 року по 19.06.2007 року. Представник позивача зазначає, що позовні вимоги в даній справі є аналогічними та розглядались в рамках справи № 420/2963/20, а тому підстава звернення до суду з даним позовом є неналежною. Таким чином, представник відповідача вважає, що звернення позивача до суду з окремим позовом є помилковим тому, що рішення (№ 420/2963/20), яке набрало законної сили (та не було оскаржено позивачем), є тотожним позову, який розглядається (№ 420/12360/20), тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

08 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком за списком № 2 відповідно до п. 2 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

04 грудня 2018 року Ізмаїльським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області прийнято рішення № 404, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за списком № 2 відповідно до п. 2 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки «Розділом XXVIII ( підрозділ «Морський і річковий флот») Списків №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1992 року №10, постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1962 року № 162 та від 16.01.2003 року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», передбачені мотористи машинної команди суден службово - допоміжного флоту і суден портового флоту, що постійно працюють в акваторії порту. Тобто право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з названою позицією Списків мають мотористи всіх найменувань машинної команди плавскладу за умови зайнятості на відповідних роботах повний робочий день. Згідно Класифікатора професій ДК 003-95, затвердженому наказом Держстандарту України від 27.07.1995 року № 257 наявні посади матрос і моторист, посада моториста - матроса відсутня. Таким чином робота моториста - матроса вважається роботою на сумісних посадах. Пунктом 9 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, визначено, що, якщо працівник працює на сумісних роботах, одна із яких Списками не передбачена, пенсія призначається на загальних умовах. Згідно записів у трудовій книжці, ОСОБА_1 з 05.08.1987 року по 21.08.1992 рік, та з 19.06.2002 року по 19.06.2007 рік працював на посаді моториста-матроса, але актом зустрічної перевірки підстав видачі пільгової довідки підтверджується період з 05.08.1987 року по 21.08.1992 рік, з 19.06.2002 року по 29.04.2004 рік, та з 18.05.2004 року по 19.06.2007 рік. Право на пенсію за віком на загальних умовах набуде в 60 років при наявності загального стажу не менше 28 років. До відома: загальний стаж роботи становить 38 років 08 місяців 14 днів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.07.2020 року у справі № 420/2963/20 частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано рішення Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області № 404 від 04.12.2018 року Про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 08.10.2018 року про призначення пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до п. 2 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду набрало законної сили 26.08.2020 року.

На виконання рішення суду, Головним управлінням повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 08.10.2018 року про призначення пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до п. 2 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління від 07.09.2020 № 31 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за списком № 2 відповідно до п. 2 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З огляду на зміст оскаржуваного рішення, за результатами рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.07.2020 року № 420/2963/20 щодо повторного розгляду заяви до пільгового стажу зарахований період роботи на посаді моториста-матроса з 05.08.1987 року по 21.08.1992 року, що складає 05 років 00 місяців 18 днів, відповідно до постанови КМУ від 01.08.1992 року № 442-92-а, яка набула чинність 21.08.1992 року. Період роботи з 19.06.2002 року по 16.06.2007 року зарахувати до пільгового стажу для визначення права на призначення пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до п. 2 ст. 114 Закону № 1058 неможливо, оскільки відповідно до висновку державної експертизи умов праці № 05/10-417 від 24.05.2002 року та наказу від 19.06.2002 року № 473 передбачена атестація робочого місця моториста, а не моториста-матроса. Водночас в наказі від 20.04.1999 року № 196 для мотористів-матросів не передбачено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2, але передбачена відпустка за особливі умови праці, які пов`язані з підвищеним нервовим емоціональним навантаженням, та в умовах підвищеного ризику для здоров`я.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначено статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок. За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок.

Відповідно до п.б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок.

Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктами 1, 2 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Процедура застосування Списків № 1 і № 2 визначена Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383.

Відповідно до п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно правил застосування Списку № 2 якщо пільгова робота виконувалася до 31 грудня 1991 року, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173; якщо виконання пільгової роботи продовжувалося після 01 січня 1992 року або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11 березня 1994 року, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжувалася після 11 березня 1994 року або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16 січня 2003 року, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Постановою Кабінету Міністрів від 16.01.2003 № 36 затверджено списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Розділом XXVIII ( підрозділ «Морський і річковий флот») Списків № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1992 року № 10, постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1962 року № 162 та від 16.01.2003 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», передбачені мотористи машинної команди суден службово - допоміжного флоту і суден портового флоту, що постійно працюють в акваторії порту.

Суд встановив, що з огляду на записи у трудовій книжці ОСОБА_1 , у період з 19.06.2002 року по 19.06.2007 рік позивач працював на посаді моториста-матроса.

Суд вважає помилковими та не приймає до уваги посилання представника на факт розгляду Одеським окружним адміністративним судом справи № 420/2963/20 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки спір дійсно виник між тими самими сторонами, проте предмет спору інакший, а саме: у справі № 420/2963/20 предметом розгляду було рішення управління Пенсійного фонду від 04.12.2018 року № 404, яке прийнято з інакших підстав, аніж рішення ГУ ПФУ в Одеській області № 31 від 07.09.2020 року, що є предметом оскарження у даній справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.07.2020 року у справі № 420/2963/20, яке набрало законної сили, встановлені наступні обставини:

«У відзиві на позовну заяву представником відповідача зазначено, що позивачем не надано необхідних документів, які підтверджують атестацію робочого місця за періоди роботи, тому зарахувати такі періоди є неможливим.

В той же час, атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року N 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Згідно п. 4 Порядку проведення атестації та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації) визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до положень п. п. 8, 9 Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Таким чином, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених п. 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2018 року по справі № 352/547/16-а.

В пункті 4.2 Порядку № 442 зазначається, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Таким чином, атестація робочих місць повинна була бути проведена на підприємстві вперше, згідно із Порядком та Методикою до 01.09.1997 року.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного суду від 25.09.2018 року по справі № 569/15635/16-а.

Тобто, обставина відсутності інформації щодо атестації робочих місць не може бути підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи позивача у спірні періоди.»

Враховуючи вищевикладене та встановлений рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.07.2020 року у справі № 420/2963/20, яке набрало законної сили факт, що відсутність інформації щодо атестації робочих місць не може бути підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи позивача у спірні періоди, суд робить висновок про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування періоду роботи позивача з 19.06.2002 року по 19.06.2007 року до пільгового стажу та скасування рішення № 31 від 07.09.2020 року «Про відмову у призначенні пенсії».

З урахуванням того, що відповідачем за результатом повторного розгляду заяви ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на обставини, які відповідно до рішення суду у справі № 420/2963/20 не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи до пільгового стажу, суд робить висновок про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи на посаді моториста, матроса в Державному підприємстві «Ренійський морський торговельний порт» з 19.06.2002 р. по 19.06.2007 року та призначити і виплачувати з 08.10.2018 року пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до підпункту 1 пункту 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що за звернення до суду із вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1681,60 грн.

З урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 205, 243, 245, 246, 257-262, 295, 382 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи на посаді моториста, матроса з 19.06.2002 р. по 19.06.2007 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 31 від 07.09.2020 року «Про відмову у призначенні пенсії».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи на посаді моториста-матроса в Державному підприємстві «Ренійський морський торговельний порт» з 19.06.2002 року по 19.06.2007 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити з 08.10.2018 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до підпункту 1 пункту 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок ).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 23 грудня 2020 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.