Справа № 520/10054/2020
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Головуючий І інстанції: Зінченко А.В.

14 грудня 2020 р.Справа № 520/10054/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засідання у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:
19.06.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати середнього заробітку за період з 31.08.2018 року по 27.05.2020 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за період з 31.08.2018 року по 27.05.2020 року.

Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що 27.05.2020 року військовою частиною НОМЕР_1 було нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні відпустки, як учаснику бойових дій в сумі 13.782,18 грн. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 117 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України), у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, за відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У відзиві на адміністративний позов відповідач зазначає, що на час відкриття провадження по даній справі, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підставі вже було рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 року по справі № 520/1110/2020, яке набрало законної сили 24.07.2020 року. ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав 31.08.2018 року, датою погодження останнього з проведенням розрахунку та всіх виплат, які йому були виплачені військовою частиною НОМЕР_1 , однак до суду позивач звернувся 30.07.2020 року, тобто з порушенням строків звернення до суду з адміністративним позовом, що відповідає правовим висновком відповідно до постанов Верховного Суду. Оскільки при нарахуванні і виплаті позивачу належних при звільненні сум, був відсутній спір щодо їх розміру, підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 117 КЗпП України відсутні.

Рішенням суду від 27.08.2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Судове рішення вмотивоване тим, що предметом даного адміністративного спору є стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, що не входить до структури заробітної плати (грошового забезпечення). Оскільки при нарахуванні і виплаті позивачу належних при звільнені сум, був відсутній спір щодо їх розміру, підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 117 КЗпП України відсутні, що узгоджується з висновком Верховного Суду. Стаття 117 КЗпП України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Аргументи, наведені позивачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, аналогічні наведеним у позовній заяві.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України слід частково скасувати, з огляду на наступне.

Судом установлено, і встановлені обставини не спростовуються учасниками справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 року по справі № 520/1110/2020, що набрало законної сили 24.07.2020 року, частково задоволені вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 .

Так, судовим рішенням визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 грошової компенсації додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 31.08.2018 року.

Військову частину НОМЕР_1 зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 31.08.2018 року.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо розрахунку ОСОБА_1 розміру грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 та 2018 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди.

Військову частину НОМЕР_1 зобов`язано здійснити перерахунок розміру грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 та 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та здійснити ОСОБА_1 виплату донарахованих сум.

В задоволені вимоги про зобов`язання військову частину НОМЕР_2 виплатити середній заробіток, виходячи з останнього грошового забезпечення, за весь період затримки по день фактичного розрахунку ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволені означеної вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , суд зазначив, що оскільки при нарахуванні і виплаті позивачу належних при звільненні сум був відсутній спір щодо їх розміру, підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 117 КЗпП України відсутні.

В матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про те, що судове рішення скасовано або змінено в касаційному порядку.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 328 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова < > між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про підстави для скасування оскаржуваного судового рішення в частині, якою судом відмовлено в задоволені вимог позивача ОСОБА_1 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому середній заробіток за період з 31.08.2018 року по 27.05.2020 року та закриття провадження у справі в цій частині з підстав, встановлених п. 4 ч. 1 ст. 328 КАС України.

У рішенні від 22.02.2012 року № 4-рп/2012 по справі № 1-5/2012 Конституційний Суд України дійшов висновку, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Колегія суддів зазначає, що предметом спору у справі № 520/1110/2020, окрім іншого, встановлення факту наявності/відсутності у військової частини НОМЕР_1 обов`язку виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за весь час затримки по день фактичного розрахунку своєчасно невиплачених сум грошової компенсації додаткових відпусток за 2016-2018 роки та грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2018 роки.

Розглянувши та вирішивши цю вимогу адміністративного позову ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки при нарахуванні грошового забезпечення перед звільненням ОСОБА_1 та при проведенні розрахунку із позивачем, у зв`язку із звільненням останнього, між військовою частиною НОМЕР_1 та позивачем був відсутній спір щодо розміру сум остаточного розрахунку. Враховуючи цю обставину, суд визначився про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 117 КЗпП України.

Колегія суддів зауважує, що, за даних обставин, факт проведення відповідачем 27.05.2020 року виплати на виконання судового рішення про справі № 520/1110/2020 не може слугувати самостійної підставою для звернення позивача до суду з аналогічною позовною вимогою.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із загальним висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати йому середнього заробітку за період з 31.08.2018 року по 27.05.2020 року, оскільки судовим рішенням по справі № 520/1110/2020 такий обов`язок відповідача не встановлений. При цьому, колегія суддів змінює судове рішення в цій частині, шляхом зміни підстав його прийняття, викладених судом в мотивувальній частині.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновки суду не спростовують.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково (п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та(або) резолютивної частини

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року, в частині якою відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_1 про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 31 серпня 2018 року по 27 травня 2020 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення, яким провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 31 серпня 2018 року по 27 травня 2020 року закрити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 червня 2020 року змінити з мотивів та підстав його прийняття.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суд набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц
Постанова у повному обсязі складена і підписана 24 грудня 2020 року.