Справа № 160/15005/20
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2020-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про визнання протиправною та скасування постанови, -
Позивач зазначив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва. Отже, місце проживання боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Клименко Р.В. здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні №59421144 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи. За вказаних обставин, оскільки приватним виконавцем Клименко Р.В. постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2020 року винесена з порушеннями вимог Закону України «Про виконавче провадження», вона не може залишатися в силі і підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 року дана позовна заява була залишена без руху через невідповідність ст.123 КАС України та надано позивачу десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме: надати до суду відповідні докази на підтвердження підстав пропущення строку звернення до суду викладених в заяві від 18.11.2020 року, або звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши в ній інші підстави для поновлення строку.
На виконання ухвали суду, 23.11.2020 року позивачем були усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 25.11.2020 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду було задоволено, поновлено строк звернення до адміністративного суду та відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Зазначеною ухвалою також залучено стягувача - ТОВ «Фінансову компанію «Сіті Фінанс», в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
Тобто, в даному випадку приватним виконавцем жодним чином не порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», зокрема ст.24 цього Закону. Місце реєстрації не є підтвердженням того, що особа проживає за адресою, зазначеній саме в паспорті боржника та не є підтвердження того, що ОСОБА_1 проживав на день відкриття виконавчого провадження саме в м.Дніпро, адже норми законодавства вказують на те, що громадяни України мають право вільно пересуватися по території України та вільного вибору місця проживання без офіційної реєстрації. Дії приватного виконавця щодо винесення спірної постанови відповідають нормам чинного законодавства, а твердження боржника є безпідставними, які в свою чергу дають підставу суду відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
До теперішнього часу третя особа будь-яких пояснень щодо даної позовної заяви на адресу суду не надіслала.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
04.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62948667.
Позивач пов`язує порушення своїх прав з діями відповідача щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження №62948667 від 04.09.2020 року.
Що стосується заяви відповідача про залишення даної позовної заяви без розгляду, суд зазначає на таке.
В силу п.1 ч.2 ст.287 КАС України (Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця) позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Так, в заяві про поновлення строку на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження позивач зазначив, що про відкриття виконавчого провадження №62948667 він нічого не зав, фактично отримав копію оскаржуваної постанови - 02.11.2020 року, під час перевірки своєї електронної пошти, а тому дану позовну заяву здав на пошту - 11.11.2020 року.
Суд вірно вважав, що позивачем пропущений строк звернення з позовом з поважних причин, а тому задовольнив заяву позивача та відкрив провадження по справі, відповідно до ухвали суду від 25.11.2020 року.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 року №1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404-VIII), який набрав чинності 05.10.2016 р.
Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
До обов`язків виконавця належить здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18).
За приписами частини 2 статті 24 Закону № 1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів від 02.06.2016 р. № 1403-VIII (далі Закон № 1403-VIII).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 25 Закону № 1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Таким чином, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах виконавчого округу, в якому такий приватний виконавець здійснює діяльність.
В цьому випадку, оскільки боржником є фізична особа, місцем виконання виконавчого напису є місце проживання, перебування боржника.
При цьому суд зазначає, що приписи частини 2 статті 24 Закону № 1404-VIII стосовно можливості прийняття приватним виконавцем виконавчих документів за місцезнаходженням майна боржника стосуються виконавчих документів, боржником в яких є юридична особа.
Так, позивач зареєстрований в АДРЕСА_3 , що підтверджується копією його паспорту.
Відповідно до Єдиного реєстру приватних виконавців України встановлено, що відповідач здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.
Приватний виконавець Клименко Р.В. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження № 62948667.
Таким чином, за приписами ч.2 ст.25 Закону №1403-VIII, приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клименко Р.В. має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах, де розташовано його виконавчий округ, тобто, виключно місто Київ.
За таких обставин, позивача місце проживання (м.Дніпро) не відноситься до виконавчого округу, на території якого відповідач здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні № 62948667 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.
Тобто, відповідач, в даному випадку, відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1404-VIII, мав підстави для відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваної постанови лише у разі, якщо місцезнаходженням боржника або за місцезнаходження майна боржника, є місто Київ.
Матеріали справи не містять належних письмових доказів того, що місцезнаходженням боржника або за місцезнаходженням майна боржника є місто Київ.
В цьому випадку виконавець мав повернути стягувачу виконавчий документ без прийняття до виконання, як це передбачено пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII, відповідно до якого виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Доводи відповідача про зазначення у виконавчому документі як місця реєстрації боржника, яке знаходиться в Дніпропетровській області, так й місця фактичного проживання АДРЕСА_2 , тобто місце проживання боржника знаходиться в межах виконавчого округу міста Києва, суд визнає необґрунтованими.
Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, визначає Закон України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 р. № 1382-IV (далі Закон № 1382-IV), відповідно до статті 3 якого місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.
Згідно з ст.3 Закону № 1382-IV документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.
Статтею 6 Закону № 1382-IV встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.
Тобто, саме зареєстроване місце проживання фізичної особи повинно вважатися місцем проживання для цілей визначення місця виконання рішення.
В позові позивач зазначив, що він ніякого відношення до вищевказаної адреси АДРЕСА_2 не має, ніколи за цією адресою не проживав. Також вищевказана квартира у його власності не перебуває. В місті Києві у позивача відсутнє і будь-яке майно.
Посилання відповідача на те, що стягувач наділений правом вибору місця виконання рішення, а законодавство не покладає на виконавця обов`язку здійснювати перевірку місця проживання боржника до відкриття виконавчого провадження, в контексті спірних правовідносин є незмістовними з тих підстав, що виконавцем у будь-якому разі порушено вимоги Закону № 1404-VIII в частині відкриття виконавчого провадження не за місцем виконання.
За таких обставин, спірна постанова про відкриття виконавчого провадження №62948667 від 04.09.2020 року, прийнята відповідачем, винесена з порушенням норм чинного законодавства, а отже є протиправною та підлягає скасуванню.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
В силу ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що дану позовну заяву слід задовольнити з викладених вище підстав.
Враховуючи, що позовну заяву задоволено, слід повернути позивачу судові витрати по справі у розмірі 840,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262, 287 КАС України, суд, -
Позовну заяву - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 62948667 від 04.09.2020 року, прийняту приватним виконавцем виконавчого округу міста м.Києва Клименко Романом Васильовичем.
Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста м.Києва Клименка Романа Васильовича на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 840,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 287 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма