Справа № 808/1578/14
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 808/1578/14

адміністративне провадження № К/9901/26044/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області (правонаступник - Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізький області)

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23.04.2014 року (суддя Прасов О.О.)

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015 року (головуючий суддя Щербак А.А., судді: Баранник Н.П., Малиш Н.І.)

у справі № 808/1578/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «Світлотехніка»

до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізький області

про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Світлотехніка» (далі - позивач, Товариство) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізький області (надалі відповідач, податковий орган), в якому просило визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість.

Запорізький окружний адміністративний суд постановою від 23.04.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015 року, частково задовольнив позовні вимоги.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення № , яким Товариству збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 2 454 грн 50 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовив.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що податковим органом, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийнятих рішень.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, податковий орган звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Податковий орган, зокрема, зазначає, що на день закінчення перевірки Товариством не надано первинних документів, по яким сформовано податковий кредит за вересень та листопад 2011 року, податкові накладні складені із порушеннями із зазначенням відомостей невідповідних дійсності, підприємства контрагенти не здійснювали належної господарської діяльності тощо.

Відзив на касаційну скаргу податкового органу від позивача на адресу Суду не надходив, що не перешкоджає касаційному перегляду судових рішень.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2018 року касаційну скаргу разом з матеріалами справи передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частково задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Товариства з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджетів податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Будівельна компанія «Паллада» та ТОВ «Рангоут» за період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року, за результатами якої 29.01.2014 складено акт № 69/08-25-22-015/02970085.

Висновками акта перевірки, зокрема, встановлено порушення ст.1, п.2 ст.3, п.1, п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.201.10 ст.201, п.198.3, п.198.4, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено сплату з податку на додану вартість у розмірі 1 743 грн.

На підставі висновків акта перевірки податковим органом 13.02.2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 2 454,50 грн, з яких 1 743 грн за основним платежем та 711,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

За приписами частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

За приписами п.п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковий кредит, визначений у податковій звітності позивачем сформований, серед іншого, за податковими накладними, ТОВ «Будівельна компанія Паллада» та ТОВ «Рангоут», які містяться в матеріалах справи та надавались до перевірки.

В ході перевірки встановлено, що сплата за поставку здійснена в повному обсязі, про що свідчать копії банківських документів.

Суд не погоджується з доводом касаційної скарги, що на день закінчення перевірки не надано первинних документів, по яким сформовано податковий кредит по взаємовідносинам з ТОВ «БК Паллада» за вересень та листопад 2011 року, оскільки податкові накладні № 68 від 16.06.2011 року, № 5 від 01.11.2011 року та № 112 від 23.09.2011 року описані на 12 сторінці акта перевірки (том 1 арк. с. 16).

До матеріалів справи долучено зразки товару (технічні паспорти, етикетки, наліпки тощо), який поставлявся від ТОВ «БК «Паллада» та ТОВ «Рангоут» на адресу Товариства (том 2, арк. с.188-190).

Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що номенклатура товару свідчить про можливість його перевезення без застосування вантажного автотранспорту та без оформлення товарно-транспортних накладних та інших товаросупровідних документів.

Суд не погоджується з доводом податкового органу, що позивачем не надано жодного доказу в підтвердження малого формату ТМЦ, оскільки вказаний довід спростовують долучені до матеріалів справи зразки товару.

Разом з тим, в касаційній скарзі податковий орган стверджує, що судами попередніх інстанцій взагалі не приділено належної уваги вироку, яким ОСОБА_1 визнано виною у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст.27 ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України.

Відповідно до частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 № 3262 IV судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень.

З Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнаyj винними у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.27 ч.2 ст.205 КК України.

Вказаним вироком,зокрема, встановлено, що після реєстрації ТОВ «БК Паллада» ОСОБА_3 , виконуючи злочинні вказівки ОСОБА_1 , відкрив рахунки № НОМЕР_1 в АТ «Мета банк», № НОМЕР_2 в філії ПАТ «Промінвестбанк» м. Запоріжжя та № НОМЕР_3 в АТ «УкрСиббанк», які ОСОБА_2 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_1 в подальшому використовувала для здійснення незаконної фіктивної діяльності. Після цього, ОСОБА_2 діючи з корисливим умислом, за попередньою змовою з ОСОБА_1 , отримала у розпорядження печатку та статутні документи ТОВ «БК Паллада», та в подальшому використовувала їх для незаконного формування податкового кредиту підприємствам - контрагентам.

Також, вироком встановлено, що ОСОБА_1 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_2 , використовували печатку та статутні документи ТОВ «Рангоут» для незаконного формування податкового кредиту підприємствам - контрагентам.

Вказаним доводам податкового органу повинна бути надана оцінка, враховуючи те, що акт податкової перевірки містить відомості, що особа, яка підписувала первинні документи контрагентів позивача заперечувала свою причетність до діяльності підприємтва.

В постанові Верховного Суду України від 14.06.2016 у справі № 826/14268/14 сформовано правовий висновок відповідно до якого первинні документи, які стали підставою для формування Товариством податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, видані контрагентом, діяльність якого мала ознаки фіктивного підприємництва, та підписані від імені особи, яка заперечила свою участь у його діяльності, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум до податкового кредиту та визначених пунктом 138.1 статті 138 ПК витрат є безпідставними.

Суд касаційної інстанції в силу положень частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області (правонаступник - Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізький області) задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23.04.2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015 року у справі № 808/1578/14 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко