Справа № 400/1156/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/1156/19
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю представника апелянта Федорінського Є.А.,

представника позивача Брюханова Д.Б.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року, ухвалене в порядку письмового провадження в м. Миколаєві, по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства " СП Кліматехніка" до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправними та скасувати:

- податкові повідомлення - рішення №1 від 25.03.2019 р. про донарахування податку на прибуток в сумі 408806,00 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 102201,50 грн.;

- №1 від 25.03.2019 р. про донарахування податку на додану вартість в сумі 487325,00 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 121831,25 грн.;

- №1 від 25.03.2019 р. про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2018 р. в сумі 151095,00 грн. та за 1півріччя 2018 р. 166518,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем процедури проведення перевірки, встановленої Податковим кодексом України, оскільки засновник (учасник) та посадова особа (службова) особа ПП «СП Кліматехніка» Терських Н.С. про проведення на її підприємстві планової документальної перевірки обізнана не була, при проведенні перевірки була відсутня, з повідомленнями про проведення планової перевірки, наказом про призначення та продовження строків перевірки, а також направленнями на перевірку не ознайомлювалась та їх не отримувала, жодних пояснень та первинних бухгалтерських документів під час перевірки контролюючому органу не надавала, з Актом не ознайомлювалась та заперечень на Акт не писала та не підписувала. Громадянин ОСОБА_1 , який був присутній під час перевірки не був уповноваженою особою позивача та не міг від імені ПП СП «Кліматехніка» здійснювати будь-які юридично значимі дії, оскільки жодних довіреностей на ім`я ОСОБА_1 як фізична особа або як посадова особа ПП «СП Кліматехніка» ОСОБА_2 не надавала та не підписувала. Фактично, протягом 2017-2018 років ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знаходились в стадії розлучення, під час якого у них виник конфлікт щодо поділу майна, набутого під час шлюбу, в тому числі і корпоративних прав. Також, в цей період всі установчі, банківські та первинні бухгалтерські докумети, печатка підприємства знаходились у ОСОБА_1 , який розпоряджався ними на власний розсуд. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, в результаті чого не надається можливим з`ясувати обставини щодо появи та підписання довіреності від 20.09.218 р., яка видана ОСОБА_2 на представництво ОСОБА_1 її інтересів. Більш того, сама довіреність оформлена з порушенням вимог ст. 245 ЦК України, а саме нотаріально не посвідчена. Крім того, позивач посилається на хибність висновків, викладених у акті перевірки, оскільки підприємство мало всі підстави для включення сум до складу податкового кредиту та витрат по господарським операціям з підприємствами контрагентами, які належним чином підтверджені первинними бухгалтерськими документами. Таким чином, документальна планова виїзна перевірка проведена з порушеннями, а прийнятті за її результатами податкові повідомлення-рішення є протиправними та таким, що підлягають скасуванню.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову повністю. Доводами апеляційної скарги зазначено, що інформація, яка міститься в документах первинного обліку, в силу норми ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є підставою для податкового обліку лише за умови, що вона відповідає дійсності. У зв`язку з цим самі лише первинні документи, податкові накладні не можуть бути свідченням фактичного виконання операцій з поставки за наявності у справі обставин, які виключають можливість поставки між суб`єктами, вказаними в цих документах як постачальник та покупець. Стосовно посилань позивача, з чим погодився суд першої інстанції, щодо проведення перевірки без відома уповноваженої особи, не отримання акту перевірки, що позбавило можливості адміністративного оскарження, апелянт зазначає, що до ГУ надійшов лист ПП «СП Кліматехніка» від 20.09.2018 № 2009/18 за підписом директора підприємства Н.С. Терських, в якому зазначено, що Терських Н.С., директор ПП «СП Кліматехніка» повідомляє ГУ, що згідно довіреності від 20.09.2018 р. передано повноваження Терських Г.О., який буде представником в державних, господарських та інших підприємствах. Тобто, вказаною довіреністю директором ПП «СП Кліматехніка» Н.С. Терських уповноважує Терських Г.О. бути представником в усіх установах та представляти інтереси ОСОБА_2 , як керівника юридичної особи ПП «СП Кліматехніка». Фахівцями ГУ, на підставіі наказу ГУ від 13.08.2018 р. № 1742 та направлень на проведення документальної планової виїзної перевірки здійсенено вихід за фактичною адресою підприємства: м. Миколаїв, вул.. Кругова, 44, з метою проведення документальної планової виїзної перевірки. Проте, в ході перевірки ПП «СП Кліматехніка» встановлено відсутність первинних бухгалтерських документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.

Відзиву на апеляційну скаргу Приватним підприємством "СП Кліматехніка" до суду не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції сторони надали свої пояснення та не заперечували щодо закінчення розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у Миколаївській області проведено планову виїзну документальну перевірку ПП «СП Кліматехніка» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, в тому числі з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.09.2015р. по 30.06.2018р., валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2015р. по 30.06.2018р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011р. по 30.06.2018р.

За результатами якої складено Акт №114/14-29-14-01/30976735 від 23.01.2019 р.

Згідно висновку даного Акту, документальною перевіркою встановлено порушення позивачем:

1) п.44.1, п.44.2, п.44.3, п.44.7 ст.44, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України (далі-ПК України), внаслідок чого занижено податок на прибуток всього на суму 443274 грн.;

2) п.44.1, п.44.2, п.44.3, п.44.7 ст.44, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування у рядку 04 Декларації « Об`єкт оподаткування»: за 1 квартал 2018 р. на суму 151095 грн.; за 1 півріччя 2018 р. на суму 166518 грн., в.т.ч. за 2 квартал 2018 р. 15243 грн.

3) п. 198.1, п.198.2. п. 198.3 ст. 198 ПК України, що призвело до порушення п.200.1, 200.2 ст. 200 ПК України, занижено податку на додану вартість всього на суму 487325 грн.

На підставі Акта перевірки фіскальним органом винесено податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення - рішення №1 від 25.03.2019 р. про донарахування податку на прибуток в сумі 408806,00 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 102201,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №1 від 25.03.2019 р. про донарахування податку на додану вартість в сумі 487325,00 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 121831,25 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №1 від 25.03.2019 р. про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2018 р. в сумі 151095,00 грн. та за 1півріччя 2018 р. 16618,00 грн.

Позивач, вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наказ про проведення позапланової виїзної перевірки та направлення на перевірку до початку проведення перевірки не вручалися уповноваженим особам позивача, які мають право на отримання таких документів, а відтак, висновки акту перевірки не можуть бути покладені в основу жодних рішень контролюючого органу, в тому числі і в основу спірних податкових повідомлень-рішень. За таких обставин, у зв`язку із встановлення порушення порядку проведення податкової перевірки, суд не досліджує зміст виявлених порушень, оскільки такі виявлено з порушенням встановленої процедури.

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.36, 14.1.178, п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 44.2 ст. 44 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно до ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки", крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до ст. 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 43 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Пункт 81.2 статті 81 в редакції Закону № 1797-VIII від 21.12.2016\

Під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов`язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу не мають права вимагати у платника податків отримувати витяг із відповідного реєстру про взяття такого платника податків на облік відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику.

Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв`язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених у цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником ПП «СП Кліматехніка» є ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що про проведення на її підприємстві планової документальної перевірки обізнана не була, при проведенні перевірки була відсутня, з повідомленнями про проведення планової перевірки, наказом про призначення та продовження строків перевірки, а також направленнями на перевірку не ознайомлювалась та їх не отримувала, жодних пояснень та первинних бухгалтерських документів під час перевірки контролюючому органу не надавала, з Актом не ознайомлювалась та заперечень на Акт не писала та не підписувала.

Як зазначено на сторінці 3 Акту перевірки копію наказу Головного управління ДФС у Миколаївській області від 09.01.2019 року № 26 вручено під розписку 09.01.2019 р. уповноваженій особі ПП «СП Кліматехніка» Терських Г.О. (а.с. 48).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що довіреність від 20.09.2018 виконана на бланку та містить відбиток печатки ПП «СП Кліматехніка», виходячи з суті самої довіреності чітко вбачається, що фізична особа - громадянка ОСОБА_2 уповноважує фізичну особу - громадянина ОСОБА_1 бути саме її, як фізичної особи, представником у всіх державних установах та судах, а також виконувати саме від її імені будь-які дії. Також, виходячи з суті самої довіреності ані юридична особа - підприємство ПП «СП Кліматехніка», ані службова особа позивача, уповноважена на це організаційно-розпорядчими або установчими документами, безпосередньо жодним чином не уповноважувало Терських Г.О. бути уповноваженою особою (представником) юридичної особи ПП «СП Кліматехніка», а також здійснювати будь-які дії від імені юридичної особи ПП «СП Кліматехніка», оскільки відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, громадянин ОСОБА_1 не є засновником (учасником) або посадовою (службовою) особою позивача, будь-які накази про призначення ОСОБА_1 на посади ПП «СП Кліматехніка» позивачем не видавались, трудові договори між ОСОБА_1 та позивачем не укладались. Більш того, сама довіреність від 20.09.2018, яка видана фізичною особою на представництво її інтересів іншій фізичній особі, оформлена з порушенням вимог статті 245 ЦК України, а саме нотаріально не посвідчена. Також, на думку суду першої інстанції, зазначена довіреність за своєю суттю не відповідає вимогам статті 246 ЦК України у зв`язку з тим, що довіреність від 20.09.2018 видана не юридичною особою, її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, для представництва інтересів саме юридичної особи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що громадянин ОСОБА_1 на момент проведення перевірки не був уповноваженою особою позивача та не міг від імені ПП «СП Кліматехніка» здійснювати будь-які юридично значимі дії. Тобто, наказ про проведення позапланової виїзної перевірки та направлення на перевірку до початку проведення перевірки не вручалися уповноваженим особам позивача, які мають право на отримання таких документів. З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що контролюючим органом порушено порядок проведення податкової перевірки, а Акт перевірки є недопустимим доказом, оскільки складений з порушення порядку встановленого Податковим кодексом України, а відтак, висновки акту перевірки не можуть бути покладені в основу жодних рішень контролюючого органу, в тому числі і в основу спірних податкових повідомлень-рішень. За таких обставин, у зв`язку із встановлення порушення порядку проведення податкової перевірки, суд першої інстанції не досліджував зміст виявлених порушень, оскільки такі виявлено з порушенням встановленої процедури.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_2 як директор ПП «СП Кліматехніка» не була сповіщена про час та дату проведення перевірки, оскільки на а.с. 176 міститься лист за підписом ОСОБА_2 за вих. № 1708/18 від 17.08.2018 р., який було направлено на ім.`я в.о. начальника ГУДФС у Миколаївській області Прокоф`єва Д.І.. в якому зазначено, що ПП «СП Кліматехніка» 14.08.2018 р. були отримані повідомлення та наказ про проведення документальної планової перевірки з 28.08.2018 року. У зв`язку з плановою відпусткою директора підприємства з 07.08.2018 р. та відсутністю посадових осіб підприємства, на яких можливо поклати його обов`язки, ОСОБА_2 просила перенести строк перевірки. До зазначеного листа додано наказ про надання планової відпустки та копію квитка на літак (а.с. 176-178).

Крім того, на а.с. 180 міститься довіреність від 20 вересня 2018 року, якою ОСОБА_2 , як директор підприємства, уповноважує ОСОБА_1 бути її представником та представляти її інтереси. Зазначена довіреність вчинена на бланку ПП «СП Кліматехніка» та містить печатку ПП «СП Кліматхніка», а тому висновок суду першої інстанції, що цією довіреністю фізична особа - громадянка ОСОБА_2 уповноважує фізичну особу - громадянина ОСОБА_1 бути саме її, як фізичної особи, представником у всіх державних установах та судах, а також виконувати саме від її імені будь-які дії є помилковими

Також, на а.с. 179 міститься лист за вих.. № 2009/18 від 20.09.2018 року ,який було направлено на ім.`я в.о. начальника ГУДФС у Миколаївській області Прокоф`єва Д.І.. в якому зазначено, що ОСОБА_2 , директор ПП «СП Кліматехніка» повідомляє ГУ ДФС у Миколаївській області, що згідно довіреності від 20.09.2018 року вона передає свої повноваження Терських Г.О., який буде її представником в державних та інших підприємствах (а.с. 179).

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 , як директор ПП «СП Кліматехніка» була обізнана про проведення документальної планової виїзної перевірки, та надала довіреність ОСОБА_1 колегія суддів вважає висновки першої інстанції про те, що наказ про проведення перевірки не вручався уповноваженим особам позивача, а сама перевірка проведена з порушенням порядку проведення помилковим.

Доводи апелянта про те, що довіреність та інші документи під час проведення відповідачем перевірки позивач не підписувала, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки доказів на підтвердження такої позиції позивачем не надано.

Згідно до п.п. 134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п.198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до п.198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів (послуг) із метою їх використання в господарській діяльності. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, діяльність якої, безумовно, здійснюється в межах правової відповідальності, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції та під час здійснення господарської операції.

Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 затверджено Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (далі-Положення №88).

Відповідно до п. 1.1 Положення №88 положення встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи).

Згідно з п. 2.1, п. 2.2 Положення №88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Згідно з п. 2.4 Положення №88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до п. 2.5 Положення №88 документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства.

Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Відповідно до п. 2.13 Положення №88 керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах та виконання всіма підрозділами, службами і працівниками правомірних вимог головного бухгалтера або особи, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства, щодо порядку оформлення та подання для обліку відомостей і документів.

Керівником підприємства, установи затверджується перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов`язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів та іншого майна. Кількість осіб, які мають право підписувати документи на здійснення операцій з видачі особливо дефіцитних товарів і цінностей, бланків суворої звітності, повинно бути обмежено.

Згідно з п. 2.14 Положення №88 відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці первинні документи.

Як вбачається з акту перевірки від 23.01.2019 р. № 114/14-29-14-01/30976735 Головним управлінням ДФС у Миколаївській області була проведена документальна планова виїзна перевірка Приватного підприємства «СП Кліматехніка» за період з 01.01.2015 р. по 30.06.2018 року та в ході перевірки встановлено, що ПП «СП Кліматехніка» відображало у податковому обліку у перевіряє мий період господарські взаємовідносини з ТОВ «Лайніт», ТОВ «Концепт Інфо», ТОВ «Лігас Трейд», ТОВ «Дорнес» щодо поставки ТМЦ, реальність яких за результатами перевірки не підтверджена.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками апелянта, оскільки з наданих до суду документів на а.с. 110-155, а саме: видаткових накладних, податкових накладних, договорів про поставку товару, специфікацій, рахунків-фактури, виписки з бану можливо встановити реальність господарських операцій з ТОВ «Концепт Інфо», ТОВ «Лігас Трейд», ТОВ «Дорнес».

При цьому, як вбачається з акту перевірки ПП «СП Кліматехніка» не надано до перевірки відомості про нарахування заробітної плати за 2015 рік, аналіз рахунків 64, 65, 66, 31, 30 за 2015 р., картки рахунків 64, 65, 66, 31, 30 за 2015 р., первинні документи по взаємовідносинам з ТОВ «Лайніт».

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, що вищезазначені документи у позивача відсутні, оскільки втрачені та відновити їх неможливо.

Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією відповідача, що нарахована заробітна плата працівникам підприємства та відрахування на соціальні заходи за період 2015 р. не відповідають ознакам п. 6 Стандарту БО 16 «Витрати» та відповідно до п. 13, 14 Стандарту БО 16 «Витрати» не можуть бути віднесені до конкретного об`єкту витрат.

Також, не підтверджені первинними документами господарської операції взаємовідносини позивача з ТОВ «Лайніт» за період 2017 р. на суму 600000 грн.

Однак, первинна документація, що надана позивачем до суду щодо господарських операцій з іншими контрагентами, підтверджує реальну господарську діяльність позивача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені вище документи первинного бухгалтерського та податкового обліку, складені у відповідності до приписів діючого законодавства, мають всі необхідні для цього реквізити, а тому відповідають критеріям належного доказу.

З огляду на вищезазначене, оскільки колегія суддів не може перебирати на себе функцію апелянта та самостійно вирахувати податкові зобов`язання і суму штрафних санкцій, з урахуванням встановлених висновків, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

В судовому засіданні представник позивача зазначав, що ОСОБА_2 в період з 2017 2018 роки не займалась підприємницькою діяльністю та перебувала в стадії розлучення, під час якого у них виник конфлікт щодо поділу майна, зазначені доводи колегія суддів не приймає до уваги, оскільки доказів того, що ОСОБА_2 не мала доступу до підприємства та доказів того, що вона не підписувала документів не надано.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року підлягає зміні, з підстав, викладених апеляційним судом у мотивувальній частині.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 року змінити у мотивувальній частині з підстав, викладених у цій постанові.

В решті рішення залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик