Справа № 640/15424/20
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року м. Київ № 640/15424/20

Окружний адміністративний суд міста Києва, у складі судді Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кравця Вадима Валентиновича

треті особи: Державне підприємство «Сетам», ОСОБА_2

про визнання рішення протиправним,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Приватного виконавця виконавчого органу Кравця Вадима Валентиновича, треті особи: ОСОБА_2 , Державне підприємство "Сетам" про визнання протиправною оцінки майна житлової квартири АДРЕСА_1 та скасувати її.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.07.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті у судовому засіданні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2020 забезпечено позов, шляхом зупинення реалізації арештованого майна у виконавчому провадженні №59241278, а саме: квартири АДРЕСА_1 , що здійснюється Державним підприємством "Сетам" на електронних торгах до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №640/15424/20.

03.12.2020 суд на підставі п. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця Вадима Валентиновича перебуває виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А., №340 від 13.03.2019 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики у розмірі 455 600, 00 грн. Позивач зазначив, що 18.06.2020 отримав повідомлення від ЮК «Кравець та партнери» про призначення електронних торгів із продажу квартири, яка належить позивачу на праві приватної власності. У той же час, позивача не було повідомлено про проведення опису та арешту майна боржника, про призначення суб`єкта оціночної діяльності. Так, зокрема, згідно вимог п. 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап - ознайомлення з об`єктом оцінки. У той же час, обстеження вищевказаного житла не відбулося, що є порушенням порядку проведення оцінки нерухомого майна.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що згідно вимог абз.2 ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», 07.05.2020 приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності №59241278, яка направлена позивачу простою поштовою кореспонденцією №799 від 07.05.2020. У подальшому, відповідачем було направлено на адресу позивача повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна, отже законодавцем передбачено, що боржнику відправляється лише повідомлення, а не весь звіт про оцінку майна, що свідчить про те, що виконавець діяв у межах законних повноважень. Вказане повідомлення згідно реєстру поштових відправлень отримане боржником 20.05.2020. Згідно ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторона вважається ознайомленою про результати вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості. Окрім того, сторони мають право оскаржити звіт у судовому порядку в 10-денний строк, а позивач звернувся до суду лише 30.06.2020, тобто, із пропуском процесуального строку. До того ж, відповідач зазначив, що 30.06.2020 представник позивача ознайомився із матеріалами виконавчого провадження, що спростовує твердження позивача, що його не було ознайомлено зі оцінкою майна.

Державне підприємство «Сетам» проти задоволення позовних вимог заперечило, пославшись на те, що торги з реалізації арештованого майна проводяться у відповідності до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №283/5 від 29.09.2016.

ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечив, також просив суд залишити позовну заяву без розгляду, з підстав пропуску позивачем процесуального строку на звернення до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, 09.02.2029 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладеного договір позики грошових коштів на суму 455 600 грн., що еквівалентно 16 570 дол. США за курсом АТ КБ «Приватбанк».

Згідно п. 4 договору позичальник зобов`язується повернути позикодавцю грошові кошти у сумі 16 570 дол. США не пізніше 20.02.2019.

13.03.2019 у зв`язку із неповерненням грошових коштів, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. видано виконавчий напис №340, яким стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 455 600 , 00 грн.

30.05.2019 на підставі заяви ОСОБА_2 , приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравцем В.В. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № ВП 59241278 та про стягнення з боржника основної винагороди.

30.05.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравцем В.В. винесено постанови про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника.

06.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравцем В.В. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , що знаходиться на 6 поверсі, загальною площею 90, 80 кв.м., і складається із трьох житлових кімнат.

07.05.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравцем В.В. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою зобов`язано провести оцінку майна боржника- квартиру АДРЕСА_1 , що знаходиться на 6 поверсі, загальною площею 90, 80 кв.м., і складається із трьох житлових кімнат.

08.05.2020 проведено оцінку майна, за результатами якої Товариством з обмеженою відповідальністю «Експерт-Альянс» складено звіт незалежної оцінки та розраховано оціночну вартість житла у сумі 1 855 500, 00 грн.

Вважаючи результати оцінки протиправними, а оцінку такою, що проведена із суттєвими порушеннями, без візуального обстеження житлового приміщення, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із частинами 1, 2 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 57 Закону № 1404-VIII обумовлено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Приписами частини 1 статті 20 Закону № 1404-VIII передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон №2658-III)

Відповідно до статті 3 Закону №2658-III процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Частиною 1 статті 12 Закону №2658-III встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

За змістом статті 3 Закону №2658-III оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440 "Про затвердження Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" регламентовано: проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється: ознайомлення з об`єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка; визначення бази оцінки; подання замовнику пропозицій стосовно істотних умов договору на проведення оцінки (пункт 50).

Пунктами 15, 16 Національного стандарту № 1 регламентовано, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, та повинні ґрунтуватись на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби) (пункт 51).

Як вбачається зі змісту позову, позивач посилався на відсутність необхідних вихідних даних для об`єктивної оцінки, оскільки суб`єкт оціночної діяльності не мав доступу до житлового приміщення.

Водночас, зі змісту звіту слідує, що основним підходом до визначення ринкової вартості майна визначено порівняльний підхід, який ґрунтується на аналізі цін продажу (пропозиції) ідентичних або аналогічних оцінюваному майну та доходний підхід, який базується на прогнозуванні валового доходу на основі результатів аналізу зібраної інформації про оренду подібного нерухомого майна. Так, для визначенні вартості майна, оцінювач використовував інформацію на ринку інформації щодо оренди і продажу подібних приміщень, доступу до вказаного приміщення експерт не мав, стан квартири і кімнат оцінив, як задовільний.

Окрім того, на основі вказаних методів, оцінювач сформував діапазон цін на ринку оренди квартир, а саме: 1 574 500, 00 грн. за доходним методом та 1 865 500, 00 грн. за порівняльним методом. У зв`язку із невеликою розбіжністю між доходним та порівняльним підходом, житло було оцінено за величиною ринкової вартості у сумі 1 855 500, 00 грн.

Відповідно до п.52 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

За змістом статей 12, 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року № 2658-III звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним.

Аналогічні правові висновки викладені у Постанові Великої палати Верховного Суду від 13.03.2018 по справі №914/881/17.

Аналіз вищенаведених норм матеріального права свідчить про те, що у випадку, коли учасник виконавчого провадження не погоджується зі звітом суб`єкта оціночної діяльності про оцінку майна, вказаний звіт підлягає оскарженню в порядку, передбаченому статті 285 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки визначення оцінки нерухомого майна, що підлягає продажу в процесі примусового виконання судового рішення, є процесуальною дією, яка вчиняється державним виконавцем у відповідності до вимог статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

З даного приводу суд зауважує, що позивач під час судового розгляду не надав доказів, які б свідчили про наявність порушень у діях відповідача та/або встановлення дійсної, такої, що відрізняється від вказаної у звіті, вартості майна, у той же час, суд звертає увагу, що за приписами Закону №1404-VIII державний виконавець не наділений повноваженнями ставити під сумнів об`єктивність проведеної оцінки, або ж проводити оцінку нерухомого майна на власний розсуд, а зобов`язаний лише залучати експерта до участі у виконавчому провадженні та повідомляти сторонам результати визначення вартості майна. У своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна.

До того ж, як убачається із матеріалів справи, 30.06.2020 представник позивача ознайомився із матеріалами виконавчого провадження, проте, із заявою про проведення рецензування звітів про оцінку майна, згідно вимог статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» не звертався.

Враховуючи викладене, суд не вбачає порушення Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» в діях відповідача при проведенні оцінки вказаної квартири, а відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 5-11,19,72,90,-77, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя А.С. Мазур