Справа № 420/6659/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/6659/20
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач, ГУ ПФ в Одеській області), в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФ в Одеській області щодо відмови здійснення перерахунку та виплати основної пенсії по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати ГУ ПФ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату основної пенсії по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01.11.2011 р., з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначав, що є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 році, у зв`язку з чим отримує пенсію по інвалідності, як особа, що має статус ветерана війни - інваліда війни 2 групи, безстроково. На виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2012 р. у справі № 2-а/1519/5454/11 органом ПФУ проведено перерахунок пенсії, в результаті якого нарахована пенсія в сумі 40832,45 грн. за період з 15.03.2011 р. по 31.10.2011 р. Втім, починаючи з листопада 2011 року управлінням Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси припинено нарахування та виплату пенсії, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У березні 2020 року позивач звернувся до ГУ ПФ в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії (основної та додаткової) відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з листопада 2011 року. Однак листом відповідача від 16.04.2020р. повідомлено позивача, що розрахунок пенсії, здійснений ГУ ПФ в Одеській області, відповідає вимогам чинного законодавства.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 основної пенсії по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії ОСОБА_1 основної пенсії по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01.11.2011 р., з урахуванням раніше виплачених сум.

В апеляційній скарзі, ГУ ПФ України в Одеській області, посилаючись на помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року та прийняти нове про відмову задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що позивачем, зокрема, не дотримано строків звернення до адміністративного суду, з огляду на те, що позивачем були заявлені вимоги про здійснення перерахунку та виплати пенсії, починаючи з 01.11.2011 року. Крім того, апелянт зазначив, що судом першої інстанції не враховано, той факт що позивачем під час звернення до органу Пенсійного фонду подано заяву про перерахунок пенсії у довільній формі, у зв`язку з чим лист відповідь на зазначене звернення має інформаційний характер та не несе для позивача жодних правових наслідків. Апелянт вважає, що ГУ ПФ в Одеській області при здійсненні розрахунку пенсії позивача діяло відповідно до норм діючого законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Позивач, ОСОБА_1 , своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 році. Позивачу встановлено статус ветерана війни - інваліда війни 2 групи безстроково.

Також судом встановлено, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2012 р. у справі № 2-а/1519/5454/11, визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси щодо відмови у проведенні перерахунку призначеної пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси здійснити перерахунок основної та додаткової пенсії ОСОБА_1 , відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розміру 8 мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15.03.2011 року з врахуванням раніше виплачених сум.

31 березня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив: здійснити перерахунок основної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(в редакції, що діяла на час призначення пенсії) з розміру 8 мінімальних пенсії за віком, та 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з листопада 2011 року; в разі відмови надати детальні роз`яснення щодо причини відмови у здійсненні перерахунку пенсії.

Листом від 16.04.2020р. за вих. № 2876-2768/К-02/8-1500/20 відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для перерахунку пенсійних виплат, оскільки їх обчислення та виплата здійсненні у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Вважаючи протиправними дії відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що відповідачем протиправно відмовлено у здійсненні перерахунку та виплати позивачу основної пенсії по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.11.2011 року.

При цьому, суд виходив з того, що порушене право на виплати зі сфери соціального забезпечення підпадають під захист статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а захист порушеного права позивача не може бути обмежений строком, встановленим ч. 2 ст. 122 КАС України, як того вимагав відповідач.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів частково погоджується з наведеними висновками суду, з таких мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 року (далі - Закон № 796-XII) спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Статтею 9 Закону № 796-XII визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Згідно ст. 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону № 796-ХІІ (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії), пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу у зоні відчуження в 1986-1987 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством, але не нижче розмірів, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Іншим інвалідам, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, пенсія по інвалідності не може бути нижчою: по I групі інвалідності - чотирьох мінімальних заробітних плат, по II групі інвалідності - трьох мінімальних заробітних плат, по III групі інвалідності - двох мінімальних заробітних плат.

Згідно ч. 4 ст. 54 Закону № 796-ХІІ (в редакції від 09.07.2007р., згідно рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008), в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

В подальшому, дія норм ст. ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ неодноразово обмежувалася законодавцем. Такі обмеження реалізовувалися Верховною Радою України у законах про Державний бюджет України шляхом делегування Кабінету Міністрів України повноважень щодо визначення порядку та розміру доплати до пенсії, додаткової та державної пенсій, передбачених ст..ст. 50, 54 Закону № 796 відповідно, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на відповідний календарний рік.

Так, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року № 3491-VI (далі - Закон № 3491) розділ VІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» доповнений пунктом 4, яким встановлено, зокрема, що у 2011 році норми і положення ст..ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 796 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік (положення пункту 4 розділу VІІ визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно Рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011).

Отже, Законом № 3491 Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст..ст. 50, 54 Закону № 796, розміри додаткової та державної пенсій особам, віднесеним до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

06 липня 2011 року Кабінетом Міністрів України, на виконання п. 7 Закону № 3491 прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (далі - Постанова № 745), яка набрала чинності 23.07.2011 року та приписами якої визначені інші розміри додаткової та державної пенсій, передбачених ст..ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, відповідно.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року, затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок № 1210).

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» норми і положення ст..ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Конституційним Судом України у рішенні від 25 січня 2012 року визначено, що в аспекті конституційного подання положення ч. 2 ст. 96, п. п. 2, 3, 6 ст. 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми і положення, зокрема, ст..ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року, який набрав чинності 3 серпня 2014 року, доповнено Розділ «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» пунктом 67, якими встановлено, що норми і положення ст..ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

Крім того, 28.12.2014 року прийнято Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», пунктом 9 Прикінцевих положень якого встановлено, що норми і положення, зокрема, ст..ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12. 2014 року № 79-VIII, який набув чинності 1 січня 2015 року, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення ст..ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян у 2011, 2012 та 2013 бюджетних роках делеговано Кабінету Міністрів України.

Втім, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Чинним залишався й Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1210.

Отже, з 01.01.2014 року нарахування та виплата основної та щомісячної додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров`ю, повинні були здійснюватися у розмірі та на підставі статей 50, 54 Закону України №796-XII.

У подальшому, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03.08.2014 року, розділ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» доповнено пунктом 6-7, якими, зокрема, встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України №796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, з 03.08.2014 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону України №796-XII, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції,викладений у мотивувальній частині судового рішення, що у період з 01.01.2014 року по 02.08.2014року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати пенсію позивачу у розмірі, визначеному статтями 50, 54 Закону України №796-XII, а не Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1210.

Слід зазначити, що аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №619/2262/17, від 19.06.2018 у справі №344/14522/17, від 11.09.2018 у справі №522/6810/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскільки позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії в довільній формі лист - відповідь на зазначене звернення має інформаційний характер та не несе для позивача жодних правових наслідків.

Так, відповідно до п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року за №22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Посилаючись на недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, апелянт припустився формалізму, оскільки, по-перше, зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена заявою встановленого зразка, а по-друге, з огляду на відповідь відповідача, неналежна форма заяви не була підставою для відмови позивачу у перерахунку.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 року по справі № 537/3480/17.

Стосовно доводів щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що про порушення свого права на проведення перерахунку та виплату пенсії за період з 01.11.2011 року позивач дізнався з листа ГУ ПФ в Одеській області від 16.04.2020 року за вих. № 2876-2768/К-02/8-1500/20, а з позовом до суду звернувся 21.07.2020 року, можна дійти висновку, що позивачем строк звернення до суду, встановлений ч. ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України не пропущений.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що наведені ГУ ПФ України в Одеській області в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

При цьому, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції під час розгляду справи було правильно встановлено обставини справи та не було допущено помилкове застосування норм матеріального права, але резолютивна частина судового рішення повністю суперечить висновкам суду, викладеним у мотивувальній частині, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути задоволена частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, оскільки висновки суду першої інстанції, викладені в резолютивній частині повністю суперечать висновкам викладеним у мотивувальній частині судового рішення, що стало підставою для помилкового вирішення справи, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2020 року скасувати.

Ухвалити у справі нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 основної пенсії по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної пенсії по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 24.12.2020р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.