Справа № 640/23639/20
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року м. Київ № 640/23639/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби (надалі - відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не виконання Виконавчого листа Окружного адміністративного суду м.Києва №640/1337/20 від 22.07.2020;

визнати протиправною дію державного виконавця Яковенко В.А. Відділу примусового виконання рішення Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо направлення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання №6307593/6-20.1 від 22.09.2020;

зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не пізніше наступного робочого дня винести постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа Окружного адміністративного суду м.Києва №640/1337/20 від 22.07.2020 та провести виконавчі дії в порядку, визначеному Законом;

встановити судовий контроль за виконанням рішення, - зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у десятиденний строк подати до Окружного адміністративного суду м.Києва звіт про виконання ухваленого судом рішення;

судові витрати покласти на Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач протиправно направив на адресу позивача повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання №6307593/6-20.1 від 22.09.2020. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідачем на адресу суду подано відзив, в якому зазначив про правомірність свої дій, оскільки у виконавчому листі зазначено Апарат Верховної Ради України (), в той час згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом 20064120 зареєстровано Управління справами апарату Верховної ради України, а тому дії щодо повернення виконавчого листа є правомірними.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 10.06.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вилущеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Керівника Апарату Верховної Ради України від 19.12.2019 №3560-п "Про звільнення ОСОБА_1 з посади головного консультанта" в частині звільнення ОСОБА_1 з посади головного консультанта секретаріату Комітету Верховної Ради України з питань податкової та митної політики у зв`язку з реорганізацією визначеного секретаріату. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного консультанта секретаріату Комітету Верховної Ради України з питань податкової та митної політики, з 20.12.2019. Стягнуто з Апарату Верховної Ради України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.12.2019 по 10.06.2020 в розмірі 144981,44 грн. (сто сорок чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят одна гривня 44 копійки) з відрахуванням з цієї суми податків та обов`язкових платежів. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

22.07.2020 Окружного адміністративного суду м.Києва видано виконавчі листи.

Позивачем 17.09.2020 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 10.06.2020.

22.09.2020 Повідомленням відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, яке обґрунтовано тим, що у виконавчому листі зазначено Апарат Верховної Ради України (), в той час згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом 20064120 зареєстровано Управління справами апарату Верховної ради України.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пунктом 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Як вбачається з виданого Окружним адміністративним судом м.Києва 22.07.2020, виконавчий лист видано з додержанням вище зазначених норм Закону.

Крім того, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ч.4 p.І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мінюсту від 02.04.2012 №512/5, встановлено, що відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками, зокрема, є Апарат Верховної Ради України.

Отже, зазначені обставини відповідачем в оскаржуваному у Повідомленні є надуманими та такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а сам:е визнати протиправним та скасувати повідомлення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 22.09.2020 №63075943/6-20.1 та зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити дії з виконання виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом м.Києва від 22.07.2020 з примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києві від 22.07.2020 №640/1337/20, що є достатнім для відновлення порушеного права позивача та його відновлення.

Що ж до встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Тобто, питання щодо зобов`язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.

Таким чином, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

В даному ж випадку, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням зазначеного рішення.

Вимогами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування не виконав.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.72-73, 76-77, 139, 143, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 22.09.2020 №63075943/6-20.1.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити дії з виконання виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом м.Києва від 22.07.2020 з примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києві від 22.07.2020 №640/1337/20.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій