Справа № 640/22282/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року м. Київ № 640/22282/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Нова Лайт»

до Київської митниці Держмитслужби

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Нова Лайт» (далі також - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС (далі також - відповідач), в якому просить визнати протиправною відмову Київської міської митниці ДФС у внесенні змін до митної декларації № UА100200/2018/468840 від 23.07.2018 р. та зобов`язати Київську міську митницю ДФС внести зміни до митної декларації № UА100200/2018/468840 від 23.07.2018 р. згідно із заявами Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Нова Лайт».

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивачем самостійно виявлено помилку у Митній декларації щодо вартості отриманого товару, у зв`язку з чим подано Заяву про внесення змін до Митної декларації №2808-18 від 28.08.2018 року, однак, відповідачем було відмовлено у внесенні змін до Митної декларації у зв`язку із відсутністю подання відповідних документів. Після повторного звернення позивача до відповідача із заявою про внесення змін до Митної декларації, долучивши необхідні документи, позиивачем отримано відмову від відповідача у внесенні змін до Митної декларації, на підставі пункту 34 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року №450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій». Отже, позивач вважає, що відмова відповідача у внесенні змін до Митної декларації здійснена з порушенням вимог чинного законодавства України, є протиправною та такою, що порушує права та законні інтереси позивача. Зазначає що ним надано всі необхідні документи для підтвердження митної вартості товару та необхідності змін до Митної декларації, зокрема приведення Митної декларації у відповідності до первинних та платіжних документів позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2019 року прийнято справу до провадження та постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Через канцелярію суду 07.02.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, враховуючи випадки внесення змін до митної декларації на підставі аркуша коригування, надання інформації від декларанта про іншу вартість товару не може бути підставою для внесення змін до митної декларації. Зазначено, що комерційний інвойс від 03.05.2018 року №ЕН-Р-20180503 не подавався до митного оформлення, а платіжне доручення від 22.05.2018 року №76 надано без дотримання вимог, визначених в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті: на платіжному документі не проставлено дату, підпис працівника банку.

Позивачем 12.04.2019 року через канцелярію суду подано відповідь на відзив, в якому позивач вказує, що обставини, викладені у відзиві до позовної заяви суперечать нормам чинного законодавства України та фактичним обставинам справи.

У запереченнях на відповідь, поданих відповідачем через канцелярію суду 23.04.2019 року Київська міська митниця ДФС надає контраргументи на необґрунтовану позицію ТОВ «Інжинірингова компанія «Нова Лайт» та просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

26.04.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Нова Лайт» та RONSE LIGHTING TECHNOLOGY CO. LTD УКЛАДЕНО КОНТРАКТ №04-04/18.

Відповідно до комерційного інвойсу №ЕН-Р-20180503 від 03.05.2018 року позивачем сплачено попередню вартість товару - світлотехнічної продукції на суму 519,90 доларів США, згідно платіжного доручення №76 від 22.05.2018 року.

23.07.2018 року до відділу митного оформлення митного поста «Спеціалізований» ТОВ «Інжинірингова компанія «Нова Лайт» подано електронну митну декларацію №UA100200/2018/468840 з метою здійснення митного оформлення товарів: Електричні освітлювальні прилади, які підвішуються або закріплюються на стелічи на стіні, використовуються в приміщенні, з комбінованих матеріалів: Світильник стелевий LED TRACKLIGHT HOUSING-19 ШТ., торгівельна марка - RONSE, ВИРОБНИК: RONSE LIGHTING TECHNOLOGY CO LTD. Країна виробництва: CN.

Митна вартість товару заявлена декларантом за основним методом - за ціною договору. Згідно граф 22 та 12 митної декларації №UA100200/2018/468840, митна вартість товару (фактурна вартість) складає 205,2 доларів США.

На підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем подано митному органу документи, перелік яких зазначено в графі 44 митної декларації №UA100200/2018/468840, а саме: інвойс б/н від 16.07.2018 року, згідно якого вартість товару складає 205, 2 доларів США; мастер авіаційну вантажну накладну LEJ-000984839; декларацію про проходження товару б/н від 16.07.2018 року; товаросупровідний документ №72 1936 15 на перевезення міжнародного експрес відправлення, де зазначено вартість товару 205, 2 доларів США; контракт від 26.04.2018 року №04-04/18; договір ТБОО №13/04 про надання брокерських послуг; декларацію митної вартості; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару.

28.08.2018 року позивачем до Київської міської митниці ДФС подано заяву з проханням надати дозвіл на внесення змін митної декларації №UA100200/2018/468840 у зв`язку з наданням відправника коректного інвойсу, додано рахунок-фактуру (інвойс) №ЕН-Р-20180503 від 03.05.2018 року.

Київською міською митницею ДФС листом від 28.08.2018 року №2808-18 відмовлено у задоволенні заяви позивача про внесення змін до митної декларації №UA100200/2018/468840, оскільки до заяви на внесення змін не надаються платіжні документи, які б підтверджували факт оплати за товар та не наводяться причини зміни інвойсу чи інші відомості, які б підтверджували необхідність такої зміни.

30.10.2018 року позивачем до Київської міської митниці ДФС подано заяву з проханням надати дозвіл на внесення змін митної декларації №UA100200/2018/468840 у зв`язку з наданням відправника коректного інвойсу, додано документи: рахунок-фактура (інвойс) №ЕН-Р-20180503 від 03.05.2018 року; банківський платіжний документ, що стосується товару №76 від 22.05.2018 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №04-04/18 від 26/04/18; інші некласифіковані документи, лист відправника б/н від 03/05/18.

Київською міською митницею ДФС листом від 12.11.2018 року №1211-18 відмовлено у задоволенні заяви позивача про внесення змін до митної декларації №UA100200/2018/468840, оскільки надані документи та відомості зазначені в митній декларації та в зверненні містять розбіжності та їх неможливо ідентифікувати з даною поставкою, отже вони не можуть бути підставою для підтвердження дійсної вартості товарів.

Не погоджуючись з відмовою митного органу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI, який набув чинності з 1 червня 2012 року (далі також - МК України).

Згідно з вимогами пункту 34-1 частини першої статті 4 МК України органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Відповідно до вимог статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з вимогами статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій (частина шоста статті 264 МК України).

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (частина 6 статті 264 МК України).

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 268 МК України допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, посадові особи органів доходів і зборів надають декларантам або уповноваженим ним особам можливість виправити помилки, допущені в митній декларації.

Згідно з положеннями статті 269 МК України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Частиною сьомою статті 269 МК України визначено, що порядок внесення змін до митних декларацій визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року №450 затверджене "Положення про митні декларації", яке визначає вимоги до оформлення і використання митних декларацій, на підставі яких декларуються товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України підприємствами, та інші товари, що відповідно до законодавства України декларуються шляхом подання митної декларації, передбаченої для підприємств, а також порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними.

Порядок внесення змін до митних декларацій визначено пунктами 33 - 38 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від №450 від 21 травня 2012 року (далі також - Положення).

За змістом пункту 33 Положення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана. У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом або уповноваженою ним особою, зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації. Якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів. Дозвіл митного органу на зміну митної декларації, митне оформлення якої не завершено, надається посадовою особою митного органу, яка здійснює оформлення цієї митної декларації, в усній формі.

Пункт 34 Положення передбачає випадки, коли внесення змін до митної декларації не дозволяється. До них віднесено наступні: - внесення змін до граф 1 (перший і другий підрозділи), 14, 37 (перший підрозділ) і 54 митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа; - внесення змін або відкликання митної декларації у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у цій митній декларації товарів; - внесення змін до митної декларації, якщо з поданих документів не випливає, що відомості, зазначені у цій митній декларації, необхідно змінювати; - внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено); - внесення змін до митної декларації або її відкликання у разі відсутності документів, що підтверджують необхідність внесення таких змін або її відкликання; - внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа з метою подання відомостей у випадках, коли Митним кодексом України передбачена необхідність подання з цією метою додаткової декларації.

Відповідно до пункту 37 Порядку після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом: подання у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом; заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Оформлений митним органом аркуш коригування є невід`ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі: - отримання митним органом інформації про перерахування декларантом до державного бюджету митних платежів у вигляді доплати або підтвердження Казначейством факту повернення з державного бюджету коштів після закінчення митного оформлення; - необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією; - необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Суд зазначає, що таким чином Митний кодекс України та Положення визначають порядок дій (процедуру) митного органу у випадку отримання ним заяви декларанта про надання дозволу на внесення змін до митної декларації. Відповідний дозвіл надається усно (пункт 38 Положення), а відмова повинна бути письмовою (чи в електронному вигляді), невідкладною та мотивованою (частина перша статті 269 Митного кодексу України).

Після завершення митного оформлення у визначених законом випадках зміни вносяться або шляхом подання додаткової митної декларації, або шляхом оформлення аркушу коригування.

Пункт 37 Положення в редакції, чинній на час здійснення спірних правовідносин, передбачає ряд випадків, в яких внесення змін до митної декларації здійснюється шляхом оформлення митним органом аркушу коригування (зокрема, три вказані вище випадки).

Отже, судом встановлено, що позивачем було самостійно виявлено помилку у митній декларації №UA100200/2018/468840 від 23.07.2018 року щодо вартості отриманого товару, а саме, було зазначено вартість 205,20 доларів США, замість 519,90 доларів США, у зв`язку з чим позивачем до митниці подано заву про внесення змін до митної декларації №UA100200/2018/468840, з обґрунтуванням про надання відправником коректного інвойсу.

За результатами розгляду вказаної заяви листом від 28.08.2018 року №2808-18 позивачу повідомлено про відмову у внесенні змін до митної декларації №UA100200/2018/468840 від 23.07.2018 року, з підстав, що до заяви на внесення змін не надаються платіжні документи, які б підтверджували факт оплати за товар та не наводяться причини зміни інвойсу чи інші відомості, які б підтверджували необхідність такої зміни.

В подальшому, 30.10.2018 року позивачем до Київської міської митниці ДФС подано заяву з проханням надати дозвіл на внесення змін митної декларації №UA100200/2018/468840 з обґрунтуванням, аналогічним попередньому. До заяви позивачем додано документи: рахунок-фактура (інвойс) №ЕН-Р-20180503 від 03.05.2018 року; банківський платіжний документ, що стосується товару №76 від 22.05.2018 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №04-04/18 від 26/04/18; інші некласифіковані документи, лист відправника б/н від 03/05/18.

Київською міською митницею ДФС листом від 12.11.2018 року №1211-18 відмовлено у задоволенні заяви позивача про внесення змін до митної декларації №UA100200/2018/468840, оскільки надані документи та відомості зазначені в митній декларації та в зверненні містять розбіжності та їх неможливо ідентифікувати з даною поставкою, отже вони не можуть бути підставою для підтвердження дійсної вартості товарів.

Дослідивши твердження відповідача, суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що відповідно до пункту 33 Положення, якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів. Таким чином, твердження відповідача про ненадання комерційного інвойсу не відповідає нормам Положення, згідно якого право позивача подавати документи, які не були надані або були надані помилково, встановлене чинним законодавством України.

Судом досліджено, що згідно листа відповідача про відмову у внесенні змін до митної декларації, відповідачем не зазначено, який саме пункт або норма інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті була порушена позивачем і яким чином відсутність на платіжному документі підпису банку та відбитку штампу банку впливає на відмову, адже положення не вимагає від позивача надання вичерпного переліку документів.

Судом взято до уваги, що платіжне доручення №76 від 22.05.2018 року, долучене позивачем до матеріалів справи, є підтвердженням факту оплати товару як додатковий аргумент щодо його вартості.

Відповідно до вимог частини другої статті 269 Митного кодексу України внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації. Отже, що позивач має право протягом трьох років після розмитнення вносити зміни до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів та щодо яких завершено оформлення товарів. У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації. Якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів.

Отже, висновок відповідача про відсутність документів, що підтверджують необхідність внесення таких змін або їх відкликання, та відомостей про необхідність внесення змін спростовується наданими до заяви позивачем документами, а саме: комерційного інвойсу №ЕН-Р-20180503 від 03.05.2018 року та платіжним дорученням №76 від 22.05.2018 року.

Згідно матеріалів справи, позивачем подано всі необхідні документи для підтвердження митної вартості товару та необхідності внесення змін до Митної декларації.

Суд зазначає, що відмова відповідача надати дозвіл на внесення змін до митної декларації обґрунтована саме відсутністю необхідності внесення відповідних змін, а інших обставин, передбачених пунктом 34 Положення, коли внесення змін до митної декларації не дозволяється, у справі не встановлено.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 9 жовтня 2018 року у справі №815/4104/16 (адміністративне провадження №К/9901/18305/18).

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, суд визнає, що відповідачем протиправно було відмовлено у внесенні змін до митної декларації від 23.07.2018 року № UA100200/2018/468840, отже порушено права позивача та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення від 2.02.2019 року №20963, що міститься у матеріалах справи, за подання позовної заяви до суду позивачем сплачено 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) 00 копійок, що, з огляду на задоволення позовних вимог в повному обсязі, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Разом з тим, згідно з положеннями пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» постановлено утворити Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу; Державна митна служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства.

Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 року № 858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби»: утворено Київську митницю Держмитслужби, Київська міська митниця ДФС (відповідач) реорганізована шляхом приєднання до Київської митниці Держмитслужби. Київська міська митниця ДФС (відповідач) з 28.11.2019 року перебуває в стані припинення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 року № 1217-р «Питання Державної митної служби» погоджена пропозиція Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення з 08.12.2019 року Державною митною службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» (Офіційний вісник України, 2019 р., № 26, ст. 900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи.

Відповідно до наказу Київської митниці Держмитслужби від 06.12.2019 року № 7 «Про початок роботи Київської митниці Держмитслужби», прийнятим на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року № 1200 та від 02.10.2019 року № 858, розпочато діяльність структурних підрозділів Київської митниці Держмитслужби (митні пости) з 00:00 год. 08.12.2019 року.

Тобто, правонаступником відповідача у сфері виконуваних функцій є Київська митниця Держмитслужби (; 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-а).

Відповідно до положень статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку про заміну відповідача його правонаступником, з якого стягнути сплачену позивачем суму судового збору.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Нова Лайт» задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Київської міської митниці ДФС у внесенні змін до митної декларації № UА100200/2018/468840 від 23.07.2018 року.

3. Зобов`язати Київську митницю Держмитслужби внести зміни до митної декларації № UА100200/2018/468840 від 23.07.2018 року згідно із заявами Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Нова Лайт».

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Нова Лайт» () сплачену суму судового збору у розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариств з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Нова Лайт» (), 02660, м. Київ, просп. Визволителів, буд. 6, кв. 1);

Відповідач: Київська митниця Держмитслужби (; 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-а).

Повне судове рішення складено 23.12.2020 року.

Суддя Л.О. Маруліна