Справа № 440/2081/20
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 р.Справа № 440/2081/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2020 року, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 07.08.20 року по справі № 440/2081/20

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Держпраці у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування постанови та припису,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ14925/156/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 09 квітня 2020 року;

- визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Полтавській області про усунення виявлених порушень №ПЛ14925/156/АВ/П від 17 лютого 2020 року;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Полтавській області витрати зі сплати судового збору на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в розмірі 3046 грн. 60 коп. (три тисячі сорок шість гривень шістдесят копійок).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2020 року адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що відповідачем було дотримано Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення посадовими особами Управління. В ході інспекційного відвідування інспекторами праці було встановлено порушення позивачем вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, а саме допущення працівників до роботи без укладення трудового договору. Так, інспекційним відвідуванням встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були допущені до роботи без укладення трудового договору в письмовому вигляді. Зазначає, що повідомлення про прийняття на роботу, подані до Зіньківської ДПІ 17.02.2020 об 11.00 год., тобто після здійснення виходу на місце проведення підприємницької діяльності - кіоски за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Вважає оскаржувану постанову такою, що прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 01.03.2002, основним видом економічної діяльності позивача є 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, що підтверджується детальною інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 25/.

Наказом Управління Держпраці у Полтавській області від 11 лютого 2020 року №25П "Про проведення заходів державного контролю" на підставі Порядку здійснення державного контрою за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 "Деякі питання здійснення державного нагляду контролю за додержанням законодавства про працю" наказано провести заходи державного контролю щодо відповідності вимогам законодавства про працю, зокрема, головним державним інспекторам відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Т.Жолоб, Л.Тіхоновій у діяльності ФОП ОСОБА_1 . Підставою для проведення заходу державного контролю зазначено доручення т.в.о. Голови Державної служби України з питань праці від 06.02.2020 №Д-69/1/3.1-250 на виконання доручення Прем`єр-міністра України О. Гончарука від 22.01.2020 №2313/0/1-20 /а.с. 72, 73/.

На підставі вказаного наказу заступником начальника Управління Держпраці в Полтавській області Великою Н.М. видано головним державним інспекторам Тіхоновій Л.Д. та Жолоб Т.І. направлення від 11.02.2020 №287 на проведення заходу державного контролю на предмет додержання вимог законодавства про працю у діяльності ФОП ОСОБА_1 (питання, що підлягають контролю: додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин) з 13.02.2020 по 26.02.2020 /а.с. 71/.

Вказане направлення вручено позивачу о 10:30 17.02.2020, що підтверджується відміткою про вручення на примірнику направлення, копія якого наявна у матеріалах справи /а.с. 71/.

Інспекторами праці Управління Держпраці у Полтавській області Тіхоновою Л.Д. та Жолоб Т.І. проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , за результатами якого складено акт №ПЛ14925/156/АВ від 17.02.2020 /а.с. 13-21, 74-81/.

Акт інспекційного відвідування №ПЛ14925/156/АВ від 17.02.2020 підписаний ФОП ОСОБА_1 із запереченнями, примірник вказаного акту отриманий позивачем 17.02.2020, що підтверджується відміткою та підписом про отримання на примірнику акту, копія якого наявна у матеріалах справи /зворот а.с. 80/.

17.02.2020 інспектором праці Жолоб Т.І. винесено припис про усунення виявлених порушень №ПЛ14925/156/АВ/П, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 усунути виявлені порушення у строк до 29.02.2020 /а.с. 22-23, 84-85/, а саме: частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, постанови Кабінету Міністрів України №413: усунути порушення щодо укладення трудових відносин з ОСОБА_2 у законодавчо встановленому порядку до 29.04.2020.

У вказаному приписі зазначено, що "з метою проведення інспекційного відвідування у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 інспекторами праці було здійснено вихід на місце здійснення діяльності ФОП за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . - МАФи (кіоски) 17 лютого 2020 року з 10:00год. до 10:25 год.

Під час виходу на адресу АДРЕСА_1 інспектором зафіксовано засобами відеотехніки факт виконання обов`язків продавця (здійснювала продаж товарів, в тому числі тютюнових виробів) громадянкою, яка представилася ОСОБА_2 . З усних пояснень встановлено, що ОСОБА_2 працює на даному об`єкті торгівлі (кіоск) "перший тиждень", трудовий договір з роботодавцем укладала, проте, у неї відсутній екземпляр договору. Факт виконання обов`язків продавця даною громадянкою зафіксовано також засобами відеотехніки інспектором напередодні 16.02.2020 о 15:34 год. 11.02.2020 о 17:05 год. на даному об`єкті торгівлі (кіоск АДРЕСА_1 ) здійснювала продаж товарів інша громадянка - ОСОБА_3 , що також зафіксовано засобами відеотехніки.

Під час виходу на об`єкт торгівлі (кіоск) за адресою АДРЕСА_2 встановлено факт виконання обов`язків продавця ОСОБА_4 , з якою трудові відносини укладені з 08.04.2019 (трудовий договір в наявності, внески сплачуються щомісячно, про що свідчать надані підприємцем звіти). В своєму письмовому поясненні ОСОБА_4 зазначила: "Працюю продавцем в кіоску № 1 ФОП ОСОБА_1 з 8 квітня 2019р... Здійснюю продаж алкогольних та тютюнових виробів. Мене міняє напарниця ОСОБА_5 ".

Під час проведення інспекційного відвідування 17.02.2020 об 11-30 год. фізичною особою - підприємцем надані копії трудових договорів з працівниками: ОСОБА_3 - з 17.02.2020; ОСОБА_5 - з 17.02.2020 та повідомлення про прийняття на роботу, подані до Зіньківської ДПІ 17.02.2020 року об 11-00 год., тобто після здійснення виходу на місце проведення підприємницької діяльності - кіоски за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

У своєму письмовому поясненні ФОП ОСОБА_1 зазначає, що "В кіоску за адресою АДРЕСА_1 а 17.02.2020р. здійснювала торгівлю ОСОБА_3 (06.10.1982р) згідно договору № 16 від 17.02.2020р.", що не відповідає факту, встановленому інспекторами - 17.02.2020 з 10-00 год. продаж здійснювала ОСОБА_2 .

Врахувавши результати виходу на місце здійснення діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріали відеозаписів від 11.02.2020, 16.02.2020 та 17.02.2020, опрацювавши усні та письмові пояснення працівників, документи, надані підприємцем, встановлено що, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були допущені до роботи без укладення трудового договору в письмовому вигляді та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу до моменту допущення працівника до роботи. В ході проведення інспекційного відвідування порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України усунуто відносно ОСОБА_3 , з якою укладено трудовий договір, видано наказ №32 від 17.02.2020 та подано повідомлення до Зіньківської ДПІ про прийняття даної працівниці на роботу".

Припис про усунення виявлених порушень №ПЛ14925/156/АВ/П від 17.02.2020 вручено позивачу 17.02.2020, що підтверджується відміткою та підписом про отримання на примірнику припису, копія якого наявна у матеріалах справи /зворот а.с. 85/.

Листом Управління Держпраці у Полтавській області від 28.02.2020 №02-12/2043 позивача повідомлено про те, що посадовими особами Управління Держпраці у Полтавській області опрацьовано акт інспекційного відвідування у діяльності ФОП ОСОБА_1 від 17.02.2020 №ПЛ14925/156/АВ, складений за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників. Порушення законодавства про працю, зазначені в акті, дають підстави для розгляду справи про накладення штрафу згідно статті 265 КЗпП України у термін, визначений пунктом 3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 /а.с. 86/.

Вказаний лист Управління Держпраці у Полтавській області від 28.02.2020 №02-12/2043 отриманий позивачем 02.03.2020 /зворот а.с. 86/.

09.04.2020 заступником начальником Управління Держпраці у Полтавській області Великою Н.М. прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ14925/156/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 94460 грн. за порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України щодо допущення працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника /а.с. 11-12, 87-88/.

Позивач не погодився з приписом Управління Держпраці у Полтавській області про усунення виявлених порушень №ПЛ14925/156/АВ/П від 17.02.2020 та з постановою Управління Держпраці у Полтавській області від 09.04.2020 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ14925/156/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскаржувані постанова Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ14925/156/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 09 квітня 2020 року та припис Управління Держпраці у Полтавській області про усунення виявлених порушень №ПЛ14925/156/АВ/П від 17 лютого 2020 року, прийняті не на підставі, не у межах повноважень, не у спосіб, що визначені законодавством України, та без урахування всіх обставин, що мають значення для їх прийняття, тобто необґрунтовано, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України /надалі - КЗпП України, у редакцій чинній на час виникнення спірних правовідносин/ державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 Закону України від 05.04.2007 №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (надалі Закон №877-V) визначено, що заходи державного нагляду (контролю) планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

За приписами частини 4 статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

При цьому відповідно до частини 5 статті 2 Закону № 877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), була визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю" /надалі - Порядок №823, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин/.

Відповідно до пункту 2 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Підстави проведення інспекційного відвідування встановлені в пункті 5 Порядку №823.

Відповідно до приписів підпункту 8 пункту 5 Порядку № 823 підставами для здійснення інспекційних відвідувань є доручення Прем`єр-міністра України.

Таким чином, наведеними нормами Закону № 877-V, Порядку № 823, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема інспекційних відвідувань. Наведені положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини, свідчать про те, що проведення інспекційного відвідування як контрольного заходу передбачає обов`язкову наявність підстави, з якою закон пов`язує можливість проведення заходу контролю.

У даній справі, зазначаючи підставу для проведення заходів контролю, відповідач посилається саме на підпункт 8 пункту 5 Порядку № 823.

Як вбачається з наказу Управління Держпраці у Полтавській області від 11 лютого 2020 року №25П "Про проведення заходів державного контролю", підставою для здійснення інспекційного відвідування позивача стало окреме доручення т.в.о. Голови Державної служби України з питань праці І. Дегнери від 06.02.2020 №Д-69/1/3.1-250 на виконання доручення Прем`єр-міністра України О.Гончарука від 22.01.2020 №2313/0/1-20 /а.с. 72-73/.

Разом з тим, окреме доручення т.в.о. Голови Державної служби України з питань праці І. Дегнери від 06 лютого 2020 року не містить жодних посилань на необхідність проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 та саме по собі не є підставою для здійснення інспекційного відвідування відповідно до пункту 5 Порядку № 823.

Колегія суддів звертає увагу на те, що доручення на які посилається відповідач, як на підставу для здійснення інспекційного відвідування, спрямовані на вжиття заходів щодо детінізації зайнятості населення та посилення заходів контролю, державного нагляду щодо оформлення трудових відносин в цілому, але ці документи не звільняють органи контролю від дотримання вимог законодавства щодо дотримання процедури призначення та проведення перевірок та інспекційних відвідувань.

Як свідчать матеріали справи ухвалою суду від 08 травня 2020 року витребовувалися від відповідача документи щодо підстав та порядку проведення інспекційного відвідування, за результатами якого складено акт №ПЛ14925/156/АВ від 17.02.2020.

Проте, відповідачем не надано до суду доручення Прем`єр-міністра України О.Гончарука від 22.01.2020 №2313/0/1-20.

Судова колегія вважає хибними посилання скаржника на підпункт 8 пункту 5 Порядку № 823 щодо такої підстави інспектування як доручення Прем`єр-міністра України, оскільки таке доручення повинно стосуватись конкретного суб`єкта господарювання, у даному випадку ФОП ОСОБА_1 .

При цьому, відповідачем не надано суду доказів того, що дорученням Прем`єр-міністра України О.Гончарука від 22.01.2020 №2313/0/1-20 про вжиття заходів щодо детінізації зайнятості у сфері торгівлі товарами та послугами зобов`язано відповідача здійснити інспекційне відвідування саме ФОП ОСОБА_1 .

Відповідачем не доведено наявності на час призначення інспекційного відвідування будь-якої інформації щодо ФОП ОСОБА_1 , отриманої у спосіб, передбачений Законом України № 877-V та Порядком № 823, яка була би достатньою для здійснення інспекційного відвідування, а отже, відповідач самостійно визначив об`єкт інспекційного відвідування та здійснив інспекційне відвідування позивача за відсутності підстав, встановлених законодавством, тобто діяв не у спосіб, передбачений законом, та з порушенням Закону № 877, Порядку № 823, статті 19 Конституції України.

Пунктами 19-21 Порядку №823 передбачено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) (далі - акт), і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Як встановлено судом, за результатами проведеного інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 складено акт №ПЛ14925/156/АВ від 17.02.2020 /а.с. 13-21, 74-81/.

У розділі ІІІ "Опис виявлених порушень" акту інспекційного відвідування №ПЛ14925/156/АВ від 17.02.2020 інспекторами праці зазначено про порушення ФОП ОСОБА_1 частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України №413, яке полягає у наступному: "з метою проведення інспекційного відвідування у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 інспекторами праці було здійснено вихід на місце здійснення діяльності ФОП-а за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . - МАФи (кіоски) 17 лютого 2020 року з 10:00год. до 10:25год.

Під час виходу на адресу АДРЕСА_1 інспектором зафіксовано засобами відеотехніки факт виконання обов`язків продавця (здійснювала продаж товарів, в тому числі тютюнових виробів) громадянкою, яка представилася ОСОБА_2 . З усних пояснень встановлено, що ОСОБА_2 працює на даному об`єкті торгівлі (кіоск) "перший тиждень", трудовий договір з роботодавцем укладала, проте, у неї відсутній екземпляр договору. Факт виконання обов`язків продавця даною громадянкою зафіксовано також засобами відеотехніки інспектором напередодні 16.02.2020 року о 15:34 год.

11.02.2020 о 17:05 год. на даному об`єкті торгівлі (кіоск АДРЕСА_1 ) здійснювала продаж товарів інша громадянка - ОСОБА_3 , що також зафіксовано засобами відеотехніки.

Під час виходу на об`єкт торгівлі (кіоск) за адресою АДРЕСА_2 встановлено факт виконання обов`язків продавця ОСОБА_4 , з якою трудові відносини укладені з 08.04.2019 року (трудовий договір в наявності, внески сплачуються щомісячно, про що свідчать надані підприємцем звіти). В своєму письмовому поясненні ОСОБА_4 зазначила: "Працюю продавцем в кіоску № 1 ФОП ОСОБА_1 з 8 квітня 2019р... Здійснюю продаж алкогольних та тютюнових виробів. Мене міняє напарниця ОСОБА_5 ".

Під час проведення інспекційного відвідування 17.02.2020 об 11-30 год. фізичною особою - підприємцем надані копії трудових договорів з працівниками: ОСОБА_3 - з 17.02.2020; ОСОБА_5 - з 17.02.2020 та повідомлення про прийняття на роботу, подані до Зіньківської ДПІ 17.02.2020 року об 11-00 год., тобто після здійснення виходу на місце проведення підприємницької діяльності - кіоски за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

У своєму письмовому поясненні ФОП ОСОБА_1 зазначає, що "В кіоску за адресою АДРЕСА_1 а 17.02.2020р. здійснювала торгівлю ОСОБА_3 (06.10.1982р) згідно договору № 16 від 17.02.2020р.", що не відповідає факту, встановленому інспекторами - 17.02.2020 з 10-00 год. продаж здійснювала ОСОБА_2 .

Врахувавши результати виходу на місце здійснення діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 17.02.2020 року, матеріали відеозаписів від 11.02.2020, 16.02.2020 та 17.02.2020, опрацювавши усні та письмові пояснення працівників, документи, надані підприємцем, встановлено що, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були допущені до роботи без укладення трудового договору в письмовому вигляді та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу до моменту допущення працівника до роботи. В ході проведення інспекційного відвідування порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України усунуто відносно ОСОБА_3 , з якою укладено трудовий договір, видано наказ № 32 від 17.02.2020 та подано повідомлення до Зіньківської ДПІ про прийняття даної працівниці на роботу".

Згідно з частиною 1 статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до приписів частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною 4 статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, необхідною умовою для накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, є, зокрема, фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 21 КЗпП України, трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно частини 1 статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Частиною 1 статті 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 24 КЗпП України).

У наданих у ході інспекційного відвідування поясненнях від 17.02.2020, позивач зазначив, що у кіоску за адресою: АДРЕСА_2 здійснювала торгівлю ОСОБА_4 , а в кіоску за адресою: АДРЕСА_1 а 17.02.2020 здійснювала торгівлю ОСОБА_3 /а.с. 39/.

Матеріалами справи підтверджено, що 08.04.2019 між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено трудовий договір між працівником та фізичною особою з неповним робочим часом, за умовами якого працівник зобов`язаний виконувати роботу продавця продовольчих товарів, не порушуючи правил торгівлі, вести облік, складати звіти, тримати робоче місце, приміщення та навколишню територію в належному стані; не продавати сигарети неповнолітнім /а.с. 29/.

Судом встановлено, що 17.02.2020 між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено трудовий договір між працівником та фізичною особою, за умовами якого працівник зобов`язаний виконувати роботу продавця продовольчих товарів, не порушуючи правил торгівлі, вести облік, складати звіти, тримати робоче місце, приміщення та навколишню територію в належному стані; не продавати сигарети неповнолітнім /а.с. 30/.

17.02.2020 між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено трудовий договір між працівником та фізичною особою, за умовами якого працівник зобов`язаний виконувати роботу продавця продовольчих товарів, не порушуючи правил торгівлі, вести облік, складати звіти, тримати робоче місце, приміщення та навколишню територію в належному стані; не продавати сигарети неповнолітнім /а.с. 31/

17.02.2020 ФОП ОСОБА_1 подано до Зіньківської ДПІ Гадяцького управління ГУ ДПС у Полтавській області повідомлення про прийняття працівника на роботу від 17.02.2020, зокрема, про прийняття на роботу ОСОБА_5 на підставі наказу № 33 від 17.02.2020 із зазначенням дати початку роботи - 17.02.2020 /а.с. 34/ та про прийняття на роботу ОСОБА_3 на підставі наказу № 32 від 17.02.2020 із зазначенням дати початку роботи - 17.02.2020 /а.с. 35/.

Колегія суддів вважає хибними доводи апеляційної скарги про те, що повідомлення про прийняття на роботу подані позивачем до відповідного органу об 11:30 17.02.2020, тобто після початку інспекційного відвідування, оскільки відповідачем у порушення частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних висновків акту.

Частиною 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як свідчать матеріали справи постановою Зіньківського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2020 року у справі №530/229/20, яка набрала законної сили 17 квітня 2020 року, закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення /а.с. 97-98/.

Зокрема, у постанові Зіньківського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2020 року у справі №530/229/20, яка набрала законної сили 17 квітня 2020 року, зазначено, що працівник, про яку йдеться у протоколі /а.с. 20/, не була працівником на момент інспекційного відвідування та не обслуговувала клієнтів, будь-яких допустимих та належних доказів вчинення ОСОБА_1 вище вказаного правопорушення судді надано не було, а сам акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення є недопустимими доказами, які спростовуються письмовими доказами наданими ОСОБА_1 в ході судового розгляду (трудовими договорами укладеними між працівником та фізичною особою від 17.02.2020 року, 08.04.2019 року, копіями трудових книжок ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , повідомленнями про прийняття працівника на роботу ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , письмовим поясненням ОСОБА_3 , а також квитанцією про сплату ЄСВ на суму заробітної плати/ а.с. 97-98/.

Отже, постановою Зіньківського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2020 року у справі №530/229/20, яка в силу частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду в питанні, чи мали місце ці дії (у даному випадку чи мав місце фактичний допуск працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту)) та чи вчинені такі дії ОСОБА_1 ), встановлено відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУаП, у діях ОСОБА_1 , а саме, відсутність фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги про допущення позивачем порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, оскільки такі доводи спростовані встановленими обставинами та наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, судова колегія зазначає, що в оскаржуваних постанові та приписі зазначено, що засобами відеотехніки під час проведення інспекційного відвідування у діяльності ФОП ОСОБА_1 , інспектором праці 11.02.2020 було встановлено, що станом на 17:05 год. у кіоску, за місцем здійснення діяльності підприємця, за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювала продаж товарів ОСОБА_3 .

Підпунктом 6 пункту 10 Порядку №823 встановлено, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки (підпункт 6 пункту 10 Порядку №823).

Таким чином, інспектори праці мають право здійснювати фіксування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки саме під час проведення інспекційного відвідування.

Відповідачем встановлено дату початку інспекційного відвідування - 13.02.2020, про що зазначено у направленні від 11.02.2020 №287 на проведення заходу державного контролю на предмет додержання вимог законодавства про працю у діяльності ФОП ОСОБА_1 /а.с. 71/.

За таких обставин інспекційне відвідування розпочалося з 13.02.2020, тому інспектори праці мали право фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки, починаючи з 13.02.2020, натомість, не мали повноважень здійснювати фіксування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки 11.02.2020, а тому відеозапис, який, за твердженням відповідача, здійснено 11.02.2020, не є допустимим доказом в силу частини 1 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що надані до суду відповідачем два відеофайли на СD-диску /а.с. 90/ не засвідчені електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", тому не є електронними доказами у розумінні статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

З відеофайлів неможливо встановити, місце, дату та час проведення відеофіксації, особу, якою здійснено вказану відеофіксацію та засоби, за допомогою яких фіксація здійснена, відеофайли на диску датовані 25.05.2020, тоді як події, про які зазначено у акті інспекційного відвідування та у оскаржуваних постанові і приписі, відбувалися у лютому 2020 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відеофайли, що містяться на СD-диску, наданому до суду відповідачем, не є належними та допустимими доказами у розумінні статей 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому не приймаються судом до уваги.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження факту допуску ФОП ОСОБА_1 до роботи гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без оформлення трудового договору (контракту) та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено факти порушення ФОП ОСОБА_1 частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, зокрема, відповідачем не встановлено та не доведено факту допуску гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до роботи без оформлення трудового договору, що є необхідною умовою для адміністративно-господарської відповідальності у вигляді штрафу згідно частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України.

Отже, оскаржувані постанова Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ14925/156/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 09 квітня 2020 року та припис Управління Держпраці у Полтавській області про усунення виявлених порушень №ПЛ14925/156/АВ/П від 17 лютого 2020 року, прийняті не на підставі, не у межах повноважень, не у спосіб, що визначені законодавством України, та без урахування всіх обставин, що мають значення для їх прийняття, тобто необґрунтовано, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Відтак, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2020 року по справі № 440/2081/20 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.07.2020 року по справі № 440/2081/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко Я.М. Макаренко
Повний текст постанови складено 24.12.2020 року