Справа № 520/4462/2020
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року № 520/4462/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаєва А.І.

за участі:

секретаря судового засідання Муравської І.Ю.,

представника позивача Артюх Ю.В.,

представника відповідача Лютянського М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Приватної фірми Світ до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Приватна фірма Світ звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, в якому просила суд:

- визнати податкове повідомлення-рішення №8 від 20.03.2020 протиправним та скасувати;

- визнати податкове повідомлення-рішення №8 від 20.03.2020 протиправним та скасувати;

- визнати податкове повідомлення-рішення №8 від 20.03.2020 протиправним та скасувати.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що податкові повідомлення-рішення від 20.03.2020 №8, №8, №8, на думку позивача, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач, Головне управління Державної податкової служби у Харківській області надало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представник позивача прибув, позовну заяву підтримав та просив її задовольнити.

В судове засідання представник відповідача прибув, проти позовної заяви заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області була проведена документальна планова перевірка Приватної фірми Світ.

За результатом перевірки складено акт від 13.02.2020 року № 382/20-40-05-18-09/30290144 (надалі - Акт перевірки).

Згідно висновків акту перевірки Приватної фірми Світ встановлено порушення:

- п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), що призвело до завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування всього у сумі 13261700 грн. за три квартали 2019 року;

- пп. «а» п. 198.1, абзаців першого і другого пп. 198.3 ст. 198, та п.201.1, п. 201.7 ст.201 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2 161 785 грн., у тому числі на 46 467 грн. за лютий 2017 року, на 67 937 грн. за березень 2017 року, на 64 053 грн. за червень 2017 року, на 69 027 грн. за серпень 2017 року, на 27 144 грн. за жовтень 2017 року, на 17 418 грн. за грудень 2017 року, на 34 887 грн. за лютий 2018 року, на 28 622 грн. за квітень 2018 року, на 681 925 грн. за травень 2018 року, на 131 419 грн. за червень 2018 року, на 60 754 за липень 2018 року, на 55 799 грн. за серпень 2018 року, на 50 244 грн. за вересень 2018 року, на 82 207 грн. за жовтень 2018 року, на 65 673 грн. за листопад 2018 року, на 197 986 грн. за грудень 2018 року, на 100 676 грн. за січень 2019 року, на 78 475 грн. за лютий 2019 року, на 114 583 грн. за березень 2019 року, на 120 993 грн. за квітень 2019 року, на 24 337 грн. за травень 2019 року та на 41 159 грн. за червень 2019 року, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету, у розмірі 2 161 785 грн., у тому числі на 46 467 грн. за лютий 2017 року, на 67 937 грн. за березень 2017 року, на 64 053 грн. за червень 2017 року, на 69 027 грн. за серпень 2017 року, на 27 144 грн. за жовтень 2017 року, на 17 418 грн. за грудень 2017 року, на 34 887 грн. за лютий 2018 року, на 28622 грн. за квітень 2018 року, на 681 925 грн. за травень 2018 року, на 131 419 грн. за червень 2018 року, на 60 754 за липень 2018 року, на 55 799 грн. за серпень 2018 року, на 50 244 грн. за вересень 2018 року, на 82 207 грн. за жовтень 2018 року, на 65 673 грн. за листопад 2018 року, на 197 986 грн. за грудень 2018 року, на 100 676 грн. за січень 2019 року, на 78 475 грн. за лютий 2019 року, на 114 583 грн. за березень 2019 року, на 120 993 грн. за квітень 2019 року, на 24 337 грн. за травень 2019 року та на 41 159 грн. за червень 2019 року;

- ст.270, п.п. 284.1. ст.284 , п.287.1 ст.287 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено суму земельного податку всього 636 155,26 грн., у т.ч. за 2017 р. в сумі 261 732,39 грн., за 2018 р. в сумі 261 732,39 грн. та за 2019 р. в сумі 112 690,48 грн.

- п.п. 176.2 «б» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України, встановлено не відображення у звіті за формою №1-ДФ за 3 квартал 2018 року виплати коштів за придбані товари/надані послуги фізичній особі-підприємцю за ознакою доходу «157» «Дохід, виплачений самозайнятій особі»;

- п.п. 168.1.2, п. 168.1 ст.168, п.п. 176.2.«а» п. 176.2 ст.176 з урахуванням п. 102.1, статті 102 Податкового кодексу України встановлено неперерахування утриманого із заробітної плати військового збору у встановлений законодавством термін за лютий 2017 року в сумі 59,47 гривень;

- частини 2 статті 6 Закону України від 08 липня 2010 рою, №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями встановлено заниження суми заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок за липень 2017 року на суму 87,42 грн., заниження єдиного внеску за липень 2017 року на суму 19,24 гривень.

На підставі висновків акту перевірки Головного управління Державної податкової служби у Харківській області було винесено податкові повідомлення-рішення від 20.03.2020 року:

- №8, яким позивачу визначено суму завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 13261700,00 грн.;

- №8, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 3242677,50 грн., з яких за податковим зобов`язанням 2161785,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1080892,50 грн.;

- №8, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб у розмірі 795194,08 грн.

Так, податкові повідомлення рішення від 20.03.2020 року №8 та №8 винесені Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області за результатом аналізу правовідносин Приватної фірми Світ з ТОВ «Кейнфор», ТОВ «Фіолент Групп», ТОВ «Калісто Інтел», ТОВ «Перший будівельний Мегаполіс», ТОВ «Вессанс», ТОВ «Атлантіс Тренд», TOB «Джорджія Консалт», TOB «Буд Корпорейшн», ТОВ «Тімбер-Проф», ТОВ «ТК «Західна Логістика», ТОВ «Лайтенс», ТОВ «Дрантек», ТОВ «Нордвел Групп», ТОВ «Траст Лайн», ТОВ «Феррете», ТОВ «Праймон», ТОВ «Калетта», ТОВ «Арнайс», ТОВ «Лойдморісгруп», ПП «К`ю Партс», ПП «Юнісвіт», ПП «Фостерс», ПП «Смартбуд- трейд», ПП «Таймікс».

Судом встановлено, що 01 квітня 2018 року між ПП «К`ю партс» з однієї сторони «Постачальник» та ПФ «Світ» з іншої сторони «Покупець» уклали договір поставки № 01/04-2018, за яким постачальник зобов`язується поставити, а покупець - прийняти і оплатити товари у кількості, якості, асортименті і за ціною зазначеними у видаткових накладних, а також інших товаросупровідних документах, які є невід`ємною частиною договору з моменту їх підписання повноважними представниками Сторін.

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано видаткові накладні № 667 від 18.07.2018, № 558 від 06.07.2018, № 496 від 27.06.2018, № 497 від 25.06.2018, № 470 від 21.06.2018, № 362 від 21.05.2018, № 361 від 18.05.2018, № 354 від 18.05.2018, № 358 від 16.05.2018, № 219 від 04.05.2018, № 150 від 20.04.2018.

Також, позивачем надано товарно-транспортні накладні № Р667 від 18.07.2018, № Р558 від 06.07.2018, № Р496 від 27.06.2018, № Р497 від 25.06.2018, № Р470 від 21.06.2018, № Р389 від 05.06.2018, № Р362 від 21.05.2018, № Р361 від 18.05.2018, № Р354 від 18.05.2018, №Р358 від 16.05.2018, №Р219 від 04.05.2018, №Р150 від 20.04.2018.

Крім того, позивачем надано довіреності № 39 від 18.07.2018, № 38 від 06.07.2018, № 23 від 27.06.2018, № 22 від 25.06.2018, № 21 від 21.06.2018, № 20 від 05.06.2018, № 19 від 21.05.2018, № 17 від 18.05.2018, № 18 від 18.05.2018, № 13 від 20.04.2018, № 15 від 04.05.2018, № 16 від 16.05.2018.

01 серпня 2018 року між ПП «Юнісвіт» з однієї сторони «Постачальник» та ПФ «Світ» з іншої сторони «Покупець» уклали договір поставки № 01/08-2018 за яким постачальник зобов`язується поставити, а покупець - прийняти і оплатити товари у кількості, якості, асортименті і за ціною зазначеними у видаткових накладних, а також інших товаросупровідних документах, які є невід`ємною частиною договору з моменту їх підписання повноважними представниками Сторін.

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано видаткові накладні № 281 від 17.08.2018, № 142 від 03.08.2018.

Також, позивачем надано товарно-транспортні накладні № Р281 від 17.08.2018, № Р142 від 03.08.2018,

Крім того, позивачем надано довіреності № 40 від 03.08.2018, № 44 від 17.08.2018.

09 березня 2017 року між ТОВ «Тімбер-Проф» з однієї сторони «Продавець» та ПФ «Світ» з іншої сторони «Покупець» було укладено договір купівлі-продажу №09/03, за яким Продавець приймає на себе зобов`язання передати у власність Покупця товарно- матеріальні цінності, надалі іменується - «товар», а покупець - прийняти та оплатити зазначений товар.

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано видаткову накладну № 44 від 10.03.2017 та товарно-транспортну накладну № 10-1 від 10.03.2017.

03 серпня 2017 року між ТОВ «Праймон» з однієї сторони «Продавець» та ПФ «Світ» з іншої сторони «Покупець» було укладено договір купівлі-продажу №0308, за яким Продавець приймає на себе зобов`язання передати у власність Покупця товарно- матеріальні цінності, надалі іменується - «товар», а покупець - прийняти та оплатити зазначений товар.

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано видаткову накладну № 61 від 03.08.2017 та товарно-транспортну накладну № 03-2 від 03.08.2017.

01 червня 2017 року між ТОВ «Дрантек» з однієї сторони «Продавець» та ПФ «Світ» з іншої сторони «Покупець» було укладено договір купівлі-продажу № 0106, за яким Продавець приймає на себе зобов`язання передати у власність Покупця товарно- матеріальні цінності, надалі іменується - «товар», а покупець - прийняти та оплатити зазначений товар.

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано видаткові накладні № 3 від 02.06.2017, № 22 від 09.06.2017, № 56 від 16.06.2017, № 112 від 23.06.2017.

Також, позивачем надано товарно-транспортні накладні № 02-1 від 02.06.2017, № 09-1 від 09.06.2017, № 16-1 від 16.06.2017, № 23-1 від 23.06.2017.

12 березня 2018 року між ТОВ «Калетта» з однієї сторони «Первісний кредитор» та ТОВ «Фактор Гарант» з іншої сторони «Новий кредитор» укладено договір факторингу № 1203-2018, за яким Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, належне Первісному кредиторові на підставі Договору купівлі-продажу № 18/12-2017 (укладеного 18.12.2017 між ТОВ «Калетта» та ПФ «Світ»).

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано видаткову накладну № 99 від 21.12.2017 та товарно-транспортну накладну № 99 від 21.12.17.

05 лютого 2018 року між ТОВ «Лойдморісгруп» з однієї сторони «Продавець» та ПФ «Світ» з іншої сторони «Покупець» було укладено договір купівлі-продажу №05/02 за яким Продавець приймає на себе зобов`язання передати у власність Покупця товарно- матеріальні цінності, надалі іменується - «товар», а покупець - прийняти та оплатити зазначений товар.

14 березня 2018 року між ТОВ «Лойдморісгруп» з однієї сторони «Первісний кредитор» та ТОВ «Фактор Гарант» з іншої сторони «Новий кредитор» укладено договір факторингу № 1403-2018 за яким Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, належне Первісному кредиторові на підставі Договору купівлі-продажу № 05/02 (укладеного 05.02.2018 між ТОВ «Лойдморісгруп» та ПФ «Світ»),

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано повідомлення про відступлення права вимоги від 19.03.2018, акт взаємних розрахунків між ТОВ «Лойдморісгруп» та ПФ «Світ», видаткову накладну №41 від 07.02.2018 та товарно-транспортну накладну № 07-1 від 07.02.2018.

19 лютого 2018 року між ТОВ «Арнайс» з однієї сторони «Продавець» та ПФ «Світ» з іншої сторони «Покупець» було укладено договір купівлі-продажу № 19/02, за яким Продавець приймає на себе зобов`язання передати у власність Покупця товарно- матеріальні цінності, надалі іменується - «товар», а покупець - прийняти та оплатити зазначений товар.

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано видаткову накладну № 196 від 21.02.2018, товарно-транспортну накладну № 21-1 від 21.02.2018 та акти звірки взаємних розрахунків станом на 31.03.2018, 30.06.2018, 30.09.2018.

15 березня 2017 року між TOB «ТК «Західна Логістика» з однієї сторони «Продавець» та ПФ «Світ» з іншої сторони «Покупець» було укладено договір купівлі-продажу № 15/03 від 15.03.2017 за яким продавець приймає на себе зобов`язання передати у власність Покупця товарно-матеріальні цінності, що надалі іменуються - «товар», а покупець - прийняти та оплатити зазначений товар.

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано видаткову накладну № 2 від 17.03.2017, товарно-транспортну накладну № 17-1 від 17.03.2017.

26 червня 2017 року між ТОВ «Лайтенс» з однієї сторони «Продавець» та ПФ «Світ» з іншої сторони «Покупець» було укладено договір купівлі-продажу № 2606-2017, за яким Продавець приймає на себе зобов`язання передати у власність Покупця товарно- матеріальні цінності, надалі іменується - «товар», а покупець - прийняти та оплатити зазначений товар.

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано видаткову накладну № 133 від 27.06.2017, товарно-транспортну накладну № 27-2 від 27.06.2017.

06 грудня 2018 року між ПП «Таймікс» з однієї сторони «Постачальник» та ПФ «Світ» з іншої сторони «Покупець» уклали договір поставки № 06/12-18, за яким постачальник зобов`язується поставити, а покупець - прийняти і оплатити товари у кількості, якості, асортименті і за ціною зазначеними у видаткових накладних, а також інших товаросупровідних документах, які є невід`ємною частиною договору з моменту їх підписання повноважними представниками Сторін.

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано видаткові накладні № 21 від 14.01.2019, № 20 від 04.01.2019, № 156 від 27.12.2018, №155 від 26.12.2018, № 154 від 19.12.2018, № 108 від 10.12.2018, № 73 від 06.12.2018.

Також, позивачем надано товарно-транспортні накладні та відомості про вантаж № Р21 від 14.01.2019, № Р20 від 04.01.2019, № Р156 від 27.12.2018, № Р 155 від 26.12.2018, №Р 154 від 19.12.2018, № Р108 від 10.12.2018, № Р73 від 06.12.2018.

Крім того, позивачем надано довіреності № 2 від 14.01.2019, № 1 від 04.01.2019; № 61 від 27.12.2018, № 60 від 26.12.2018, № 59 від 19.12.2018; № 58 від 10.12.2018, № 56 від 06.12.2018.

03 вересня 2018 року між ПП «Фостерс» з однієї сторони «Постачальник» та ПФ «Світ» з іншої сторони «Покупець» уклали договір поставки № 03/09-2018, за яким постачальник зобов`язується поставити, а покупець - прийняти і оплатити товари у кількості, якості, асортименті і за ціною зазначеними у видаткових накладних, а також інших товаросупровідних документах, які є невід`ємною частиною договору з моменту їх підписання повноважними представниками Сторін.

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано видаткові накладні № 501 від 02.11.2018, № 419 від 17.10.2018, № 277 від 09.10.2018, № 278 від 01.10.2018, № 127 від 19.09.2018, № 39 від 03.09.2018.

Також, позивачем надано товарно-трансортні накладні та відомості вантаж № Р501 від 02.11.2018, № Р419 від 17.10.2018, № Р277 від 09.10.2018, № Р278 від 01.10.2018, № Р127 від 19.09.2018, № Р39 від 03.09.2018.

Крім того, позивачем надано довіреності № 53 від 02.11.2018, № 52 від 17.10.2018, № 51 від 09.10.2018, № 48 від 01.10.2018, № 47 від 19.09.2018, № 45 від 03.09.2018.

15 листопада 2018 року між ПП «Смартбуд-трейд» з однієї сторони «Постачальник» та ПФ «Світ» з іншої сторони «Покупець» уклали договір поставки № 15/11-18, за яким постачальник зобов`язується поставити, а покупець - прийняти і оплатити товари у кількості, якості, асортименті і за ціною зазначеними у видаткових накладних, а також інших товаросупровідних документах, які є невід`ємною частиною договору з моменту їх підписання повноважними представниками Сторін.

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано видаткові накладні № 125 від 16.11.2018, № 636 від 21.06.2019, № 384 від 14.05.2019, № 364 від 10.05.2019, № 314 від 19.04.2019, № 292 від 15.04.2019, № 272 від 11.04.2019, № 271 від 02.04.2019, №217 від 22.03.2019, № 165 від 11.03.2019, № 164 від 04.03.2019, № 98 від 12.02.2019, № 99 від 08.02.2019, № 51 від 28.01.2019, № 50 від 24.01.2019.

Також, позивачем надано товарно-транспортні накладні та відомості про вантаж № Р125 від 16.11.2018, №Р636 від 21.06.2019, № Р384 від 14.05.2019, № Р364 від 10.05.2019, № Р314 від 19.04.2019, № Р292 від 15.04.2019, № Р 272 від 11.04.2019, № Р271 від 02.04.2019, №Р217 від 22.03.2019, № Р165 від 11.03.2019, № Р 164 від 04.03.2019, № Р98 від 12.02.2019, № Р99 від 08.02.2019, № Р51 від 28.01.2019, № Р 50 від 24.01.2019.

Крім того, позивачем надано довіреності № 55 від 16.11.2018, № 19 від 10.05.2019, № 18 від 19.04.2019, № 17 від 15.04.2019, № 15 від 11.04.2019, № 14 від 02.04.2019, № 13 від 22.03.2019, № 12 від 11.03.2019, № 11 від 04.03.2019, № 7 від 12.02.2019, № 5 від 08.02.2019, № 4 від 28.01.2019, № 3 від 24.01.2019.

14 серпня 2017 року між ТОВ «Феррете» з однієї сторони «Продавець» та ПФ «Світ» з іншої сторони «Покупець» було укладено договір купівлі-продажу №14/08, за яким Продавець приймає на себе зобов`язання передати у власність Покупця товарно- матеріальні цінності, надалі іменується - «товар», а покупець - прийняти та оплатити зазначений товар.

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано видаткові накладні № 2347 від 22.08.2017 та 2346, 2345, від 16.08.2017.

Також, позивачем надано товарно-транспортні накладні № 16-1, №16-2 від 16.08.2017 та №22-1 від 22.08.2017.

15 серпня 2017 року між ТОВ «Нордвел Груп» з однієї сторони «Продавець» та ПФ «Світ» з іншої сторони «Покупець» було укладено договір поставки № 15-08/2017, за яким в порядку і на умовах, визначених цим Договором, Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець в порядку і на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується сплатити за товари народного споживання, асортимент і кількість яких вказуються в накладних на Товар, що є невід`ємною частиною цього договору.

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано видаткову накладну № 3 від 15.08.2017 та товарно-транспортну накладну № 3 від 15.08.2017.

Крім того, позивачем на підтвердження розрахунків з вищевказаними контрагентами надано виписки по рахунках ПФ «Світ» та обротно-сальдові відомості за рахунком № 631 ПФ «Світ».

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Приписами п. 187.1 ст.187 Податкового Кодексу України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Згідно з пп. 192.1.2 п. 192.1 ст.192 Податкового Кодексу України якщо внаслідок такого перерахунку відбувається збільшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно збільшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок; б) отримувач відповідно збільшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення перерахунку. Отримувач має право збільшити суму податкового кредиту лише після реєстрації постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів, послуг чи основних фондів із метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, а не саме лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на поточних рахунках платників податку.

Суд зазначає, що позивачем надано належним чином оформлені документи, які підтверджують факт реального здійснення господарських операцій Приватної фірми Світ з ПП «К`ю парте», ПП «Юнісвіт», ТОВ «Тімбер-Проф», ТОВ «Праймон», ТОВ «Калетта», ТОВ «Арнайс», ТОВ «Лойдморісгруп», TOB «ТК «Західна Логістика», ТОВ «Лайтенс», ТОВ «Дрантек», ПП «Таймікс», ПП «Фостерс», ПП «Смартбуд-Трейд», ТОВ «Феррете», ТОВ «Нордвел Груп».

При цьому, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського Суду з прав людини, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Крім того, виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства та сплатою податку до бюджету іншими суб`єктами господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо декларування чи сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови та має необхідні документальні підтвердження його розміру.

Таким чином, ймовірне порушення ПП «К`ю партс», ПП «Юнісвіт», ТОВ «Тімбер-Проф», ТОВ «Праймон», ТОВ «Калетта», ТОВ «Арнайс», ТОВ «Лойдморісгруп», TOB «ТК «Західна Логістика», ТОВ «Лайтенс», ТОВ «Дрантек», ПП «Таймікс», ПП «Фостерс», ПП «Смартбуд-Трейд», ТОВ «Феррете», ТОВ «Нордвел Груп» податкового законодавства при фактичному здійсненні господарських операцій з позивачем не впливає на обов`язки Приватної фірми Світ.

За таких обставин, суд вважає, що Приватною фірмою Світ виконані умови для формування податкового кредиту за господарськими операціями з ПП «К`ю партс», ПП «Юнісвіт», ТОВ «Тімбер-Проф», ТОВ «Праймон», ТОВ «Калетта», ТОВ «Арнайс», ТОВ «Лойдморісгруп», TOB «ТК «Західна Логістика», ТОВ «Лайтенс», ТОВ «Дрантек», ПП «Таймікс», ПП «Фостерс», ПП «Смартбуд-Трейд», ТОВ «Феррете», ТОВ «Нордвел Груп».

Щодо господарських взаємовідносин ПФ «Світ» з ТОВ «Кейнфор», ТОВ «Фіолент Групп», ТОВ «Калісто Інтел», ТОВ «Перший будівельний Мегаполіс», ТОВ «Вессанс», ТОВ «Атлантіс Тренд», TOB «Джорджія Консалт», ТОВ «Траст Лайн», суд зазначає наступне.

Згідно з п.77.9 ст.77 Податкового Кодексу України порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового Кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Суд зазначає, що в п. 3.1 розділу ІІІ «Описова частина» акту перевірки аналізуються господарські операції позивача з наступними контрагентами: ПП «К`ю партс», ПП «Юнісвіт», ТОВ «Тімбер-Проф», ТОВ «Праймон», ТОВ «Калетта», ТОВ «Арнайс», ТОВ «Лойдморісгруп», TOB «ТК «Західна Логістика», ТОВ «Лайтенс», ТОВ «Дрантек», ПП «Таймікс», ПП «Фостерс», ПП «Смартбуд-Трейд», ТОВ «Феррете», ТОВ «Нордвел Груп».

Разом з тим, в п.4.1 розділу 4 «Результати перевірки дотримання податкового законодавства» акту перевірки вказано, що внаслідок розбіжностей між даними відображеними у рядку 01 Декларації та даними оборотно-сальдових відомостей рахунків 701,702,703,704,71,73,74 доходу від будь-якої діяльності визначений за правилами бухгалтерського обліку та безпідставного документального оформлення нереальної господарської операції щодо отримання ТМЦ від контрагентів - постачальників ТОВ «Кейнфор», ТОВ «Фіолент Групп», ТОВ «Калісто Інтел», ТОВ «Перший будівельний Мегаполіс», ТОВ «Вессанс», ТОВ «Атлантіс Тренд», TOB «Джорджія Консалт», TOB «Буд Корпорейшн», ТОВ «Тімбер-Проф», ТОВ «ТК «Західна Логістика», ТОВ «Лайтенс», ТОВ «Дрантек», ТОВ «Нордвел Групп», ТОВ «Траст Лайн», ТОВ «Феррете», ТОВ «Праймон», ТОВ «Калетта», ТОВ «Арнайс», ТОВ «Лойдморісгруп», ПП «К`ю Партс», ПП «Юнісвіт», ПП «Фостерс», ПП «Смартбуд- трейд», ПП «Таймікс» (наведено у п.3 акту перевірки).

За таких обставин, контролюючий орган, прийшовши до висновку про відсутність факту реального здійснення господарських операцій ПФ «Світ» з ТОВ «Кейнфор», ТОВ «Фіолент Групп», ТОВ «Калісто Інтел», ТОВ «Перший будівельний Мегаполіс», ТОВ «Вессанс», ТОВ «Атлантіс Тренд», TOB «Джорджія Консалт», ТОВ «Траст Лайн», без аналізу вказаних взаємовідносин.

Суд вважає, що встановлення відсутності факту реального здійснення господарських операцій без аналізу правовідносин між контрагентами не можливе.

Таким чином, відповідачем не доведено протиправності віднесення ПФ «Світ» до податкового обліку сум за господарськими операціями з ПП «К`ю партс», ПП «Юнісвіт», ТОВ «Тімбер-Проф», ТОВ «Праймон», ТОВ «Калетта», ТОВ «Арнайс», ТОВ «Лойдморісгруп», TOB «ТК «Західна Логістика», ТОВ «Лайтенс», ТОВ «Дрантек», ПП «Таймікс», ПП «Фостерс», ПП «Смартбуд-Трейд», ТОВ «Феррете», ТОВ «Нордвел Груп», ТОВ «Кейнфор», ТОВ «Фіолент Групп», ТОВ «Калісто Інтел», ТОВ «Перший будівельний Мегаполіс», ТОВ «Вессанс», ТОВ «Атлантіс Тренд», TOB «Джорджія Консалт», ТОВ «Траст Лайн» з податку на прибуток в розмірі 13029366,00 грн. та податку на додану вартість в розмірі 2115318,17 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення №8 від 20.03.2020 року ГУ ДПС у Харківській області в частині визначення суми завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 13029366 (тринадцять мільйонів двадцять дев`ять тисяч триста шістдесят шість) грн. 00 грн. та податкове повідомлення-рішення №8 від 20.03.2020 року ГУ ДПС у Харківській області в частині визначення суми за податковим зобов`язанням у розмірі 2115318 (два мільйони сто п`ятнадцять тисяч триста вісімнадцять) грн. 17 коп. та суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1057659 (один мільйон п`ятдесят сім тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 10 коп. винесені всупереч приписів чинного законодавства, а тому є протиправними та підлягають скасуванню у вказаних частинах.

Щодо господарських взаємовідносин ПФ «Світ» з ТОВ «Буд Корпорейшн», суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з п. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 1, п.2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми), дату складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію

Отже, будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування витрат виникають за наявності сукупності обставин та підстав, з якими норми податкового законодавства пов`язують можливість формування витрат та які є передумовою їх формування. Такі правові наслідки наступають у разі:

1) фактичного (реального) здійснення господарських операцій, які є об`єктом оподаткування;

2) документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами;

3) придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності;

4) наявності ділової мети, розумних економічних причин (причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків мас намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Факт безпосереднього зв`язку витрат з господарською діяльністю платника податків може бути встановлений із врахуванням якісних характеристик послуг, які б однозначно свідчили про призначення наданих послуг для використання в господарській діяльності платника податків, відповідали б змісту цієї діяльності.

16 лютого 2017 року між ТОВ «Буд Корпорейшн» з однієї сторони «Продавець» та ПФ «Світ» з іншої сторони «Покупець» було укладено договір купівлі-продажу №0308 за яким Продавець приймає на себе зобов`язання передати у власність Покупця товарно- матеріальні цінності, надалі іменується - «товар», а покупець прийняти та оплатити зазначений товар.

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано видаткову накладну № 83 від 17.02.2017 та товарно-транспортну накладну № 17-1 від 17.02.2017.

Так, податковим органом по контрагенту ТОВ «Буд Корпорейшн» встановлено наявність вироку суду за ст. 205 КК України.

У вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року по справі № 761/32192/17 зазначено - «Обвинувачений ОСОБА_2 в грудні 2016 року, в денний час доби, перебуваючи в м. Києві біля станції метро «Лівобережна» ОСОБА_2 отримав від невстановленої досудовими розслідуванням особи пропозицію придбати (перереєструвати) на своє ім`я підприємство TOB «Буд Корпорейшн» (). Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також той факт, що надані йому на підпис документи містять завідомо неправдиві відомості та необхідні для перереєстрації суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи TOB «Буд Корпорейшн», яка в подальшому буде використовуватися для прикриття незаконної діяльності інших осіб, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_2 засвідчив їх своїм підписом, наділивши їх таким чином значенням документів, серед яких в тому числі: договір №1,2 купівлі-продажу частки у статутному капіталі TOB «Буд Корпорейшн» від 11.01.2017, протокол №22/03 загальних зборів учасників TOB «Буд Корпорейшн». В подальшому ОСОБА_2 з метою досягнення злочинної мети, яка полягала у придбанні TOB «Буд Корпорейшн» для подальшого його використання невстановленими досудовим розслідуванням особами з ціллю прикриття незаконної діяльності, разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою прослідували до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, де було завірено справжність підписів ОСОБА_2 на реєстраційних та установчих документах TOB «Буд Корпорейшн», про що свідчить запис у реєстрі № 2228. В той же день разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою ОСОБА_2 відправився до банківської установи ПАТ «ПУМБ», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, 4, в приміщенні якого підписав заяву для відкриття банківського рахунку TOB «Буд Корпорейшн», а також заяву для отримання ключа для входу в систему клієнт-банк. В подальшому невстановленою досудовим розслідуванням особою підписані документи були подані до органів державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, де було проведено перереєстрацію юридичної особи TOB «Буд Корпорейшн» та ОСОБА_2 виступив засновником TOB «Буд Корпорейшн», що в свою чергу, надало можливість невстановленим досудовим розслідуванням особам використовувати TOB «Буд Корпорейшн» для прикриття незаконної діяльності - надання податкової вигоди іншим суб`єктам господарської діяльності під виглядом здійснення реальних фінансово- господарських операцій з купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей. Суд, дослідивши угоду, вислухавши доводи сторін, вважає, що укладена угода відповідає вимогам КПК України, оскільки умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін, угода укладена добровільно, виконання обвинуваченим взятих на себе обов`язків можливо, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, угода містить беззастережне визнання своєї винуватості ОСОБА_2, правова кваліфікація правопорушення визначена правильно за ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України.».

Відповідно до частини 1 статті 205 Кримінального кодексу України фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

Верховним Судом в постанові від 28 серпня 2018 року по справі №804/8332/17 зазначено, що за змістом частини 1 статті 205 Кримінального кодексу України злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво, не обмежується операціями з окремими суб`єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємства виключно з метою здійснення злочинної діяльності.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, Приватною фірмою Світ задекларовано взаємовідносини з контрагентом ТОВ «Буд Корпорейшн» з податку на прибуток в розмірі 232334,00 грн. та податку на додану вартість в розмірі 46466,83 грн., діяльність якого має ознаки фіктивності.

Суд зазначає, що позивачем не доведено факту реального здійснення господарських операцій з ТОВ «Буд Корпорейшн».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що контролюючий орган під час винесення податкового повідомлення-рішення №8 від 20.03.2020 року ГУ ДПС у Харківській області в частині визначення суми завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 232334,00 грн. та податкового повідомлення-рішення №8 від 20.03.2020 року ГУ ДПС у Харківській області в частині визначення суми за податковим зобов`язанням у розмірі 46466,83 грн. та суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 23233,40 грн. діяв, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому такі рішення скасуванню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №8 від 20.03.2020 року, суд зазначає наступне.

Так, контролюючий орган приймаючи податкове повідомлення-рішення №8 від 20.03.2020 року виходив з того, що Приватною фірмою Світ занижено земельний податок на сумі 636155,26 грн. за період 2017 року по 2019 рік.

Відповідно до договору оренди, який був укладений позивачем з Харківською міською радою, №88185/05 від 28.11.2005 року позивачу була надана земельна ділянка площею 0,1515 га за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 24Д, строком до 30.09.2053 року. Розмір орендної плати згідно з п. 9 договору з 2007 року становив 7 234,14 грн. в місяць.

Згідно з резолютивною частиною рішення господарського суду Харківської області від 02.02.2016 року по справі №922/6438/15 в умови договору оренди №88185/05 від 28.11.2005 року були внесені зміни, визначений кадастровий номер земельної ділянки: :03:017:0006, а п. 9 договору був викладений в наступній редакції: «Розмір орендної плати за земельну ділянку згідно з розрахунком № 782/14 від 20.11.2013 на рік становить 5,6 % від її нормативної грошової оцінки і складає 250637,74 грн. (двісті п`ятдесят тисяч шістсот тридцять сім гривень 74 копійки), або в місяць - 20886,48 (двадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень 48 копійок).».

Відповідно до п. 289.1. ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Згідно з п. 286.2. ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Вказана податкова декларація за 2017 рік була подана позивачем 17.02.2017 року, що встановлено в акті перевірки та не заперечується сторонами.

Відповідно до п. 102.1. ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання.

Згідно з п.114.1 ст.114 Податкового кодексу України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Таким чином, приписи ПК України пов`язують відлік строку давності для застосування штрафних санкцій до платника податків та визначення сум грошових зобов`язань платника податків саме із останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 року по справі №820/3544/17.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному випадку граничний термін подачі вказаної декларації є 20.02.2017 року.

Так, 1095 днів по відношенню до земельного податку за 2017 рік спливли 20.02.2020 року.

Грошове зобов`язання з земельного податку за 2017 рік нараховано та застосовано штрафні санкції відповідачем відповідно до податкового повідомлення-рішення №8 від 20.03.2020 року, тобто за межами 1095 днів.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення №8 від 20.03.2020 року у вказаній частині є протиправним.

28.02.2017 року за позивачем було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво площею забудови 1767,9 кв.м., що розташоване на земельній ділянці, яка була надана позивачу в оренду.

26.05.2018 року позивач здійснив відчуження частини- 95/100, вищенаведеного об`єкта нерухомого майна на користь іншою юридичної особи - ТОВ «Лагуна 2018».

Відтак, починаючи з 26.05.2018 року до ТОВ «Лагуна 2018» перейшло право користування частини - 95/100, земельної ділянки, яка була надана позивачу на підставі договору оренди №88185/05 від 28.11.2005 року.

Відповідно до п. 286.6. ст. 286 Податкового кодексу України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності.

Отже, починаючи з 27.05.2018 року позивач повинен був сплачувати 5/100 розміру орендної плати за надану йому в користування земельну ділянку.

За таких обставин розмір орендної плати, який повинен був сплатити позивач за 2018 рік повинен був становити повну плату за перші чотири місяці 2018 року + повну плату за 26 днів травня 2018 року + 5% орендної плати за червень-грудень 2018 року ((39 625,96 грн. х 4 міс.) + (1 320,77 грн. х 26 днів) + ((39 625,96 х 5%) х 7 міс.)), тобто суму в розмірі 206712,95 грн.

При цьому, позивачем було задекларовано та сплачено орендної плати за 2018 рік в розмірі 213779,13 грн., тобто в розмірі, більшому на 7066,18 грн.

Суд зазначає, що висновки відповідача про обов`язок сплати позивачем орендної плати за 2018 рік в розмірі 475511,52 грн. є безпідставними.

На підставі договору купівлі-продажу від 01.04.2019 року позивач здійснив відчуження частини - 5/100, в об`єкті нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, наданої йому в оренду, на користь ТОВ «Лагуна 2018» і з цього часу до останнього перейшло право користування земельною ділянкою в повному обсязі.

За таких обставин, починаючи з 02.04.2019 року позивач не повинен був сплачувати орендну плату взагалі, а розмір орендної плати до цього часу повинен був розраховуватись наступним чином ((39 625,96 х 5%) х 3 міс.) + 1 320,77 грн. х 1 день)) і повинен був становити за 2019 рік 7264,66 грн.

При цьому, позивачем було задекларовано та сплачено орендної плати за 2019 рік (з урахуванням уточнення) в розмірі 92043,65 грн., тобто в розмірі, більшому на 84778,99 грн.

Суд зазначає, що висновки відповідача про обов`язок сплати позивачем орендної плати за 2019 рік в розмірі 204734,13 грн. є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 20.03.2020 року №8 винесене всупереч приписів чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватної фірми Світ (61106, м. Харків, вул. Плиткова, б.12) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (61057, Харківська обл., місто Харків, вул. Пушкінська, будинок 46) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №8 від 20.03.2020 року Головного управління Державної податкової служби у Харківській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №8 від 20.03.2020 року Головного управління Державної податкової служби у Харківській області в частині визначення суми завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 13029366 (тринадцять мільйонів двадцять дев`ять тисяч триста шістдесят шість) грн. 00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №8 від 20.03.2020 року Головного управління Державної податкової служби у Харківській області в частині визначення суми за податковим зобов`язанням у розмірі 2115318 (два мільйони сто п`ятнадцять тисяч триста вісімнадцять) грн. 17 коп. та суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1057659 (один мільйон п`ятдесят сім тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 10 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (, 61057, м.Харків, вул. Пушкінська, 46) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватної фірми Світ (, 61106, м. Харків, вул. Плиткова, б.12) сплачений судовий збір в сумі 20653 (двадцять тисяч шістсот п`ятдесят три) грн. 01 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 28.12.2020 року.