Справа № 380/740/20
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
24 грудня 2020 року ЛьвівСправа № 380/740/20 пров. № А/857/9638/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Шевчук С.М.,
суддів Кухтея Р.В., Шинкар Т.І.,
за участі секретаря судового засіданні Чопко Ю.Т.,
представника відповідача Ониськів А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративної справи № 380/740/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
23.01.2020 ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач), в якому просила:
визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 24.12.2019 №1773/К Про звільнення ОСОБА_1 , яким звільнено ОСОБА_1 провідного спеціаліста відділу систематизації законодавства, правової роботи та правової освіти Управління державної реєстрації нормативно-правових актів, правової роботи та правової освіти Головного територіального управління юстиції у Львівській області з 26.12.2019 із займаної посади;
поновити ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста відділу систематизації законодавства, правової роботи та правової освіти Управління державної реєстрації нормативно-правових актів, правової роботи та правової освіти Головного територіального управління юстиції у Львівській області;
стягнути з Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 24.12.2019 року №1773/К Про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста відділу систематизації законодавства, правової роботи та правової освіти Управління державної реєстрації нормативно-правових актів, правової роботи та правової освіти Головного територіального управління юстиції у Львівській області з 27 грудня 2019 року. Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 37039 грн. 22 коп. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста відділу систематизації законодавства, правової роботи та правової освіти Управління державної реєстрації нормативно-правових актів, правової роботи та правової освіти Головного територіального управління юстиції у Львівській області та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 10 761 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Водночас, позивачем подано заяву про необхідність стягнення судових витрат, докази понесення яких будуть подані додатково.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Львівській області залишено без задоволення. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 380/740/20 залишено без змін.

Представник позивача Цястун Р.П. звернувся до апеляційного суду із заявою про винесення додаткового рішення, яким вирішити питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених позивачем у Восьмому апеляційному адміністративному суді.

Відповідач подав заперечення щодо стягнення вказаної суми витрат на професійну правничу допомогу вказавши, про їх не співмірність та не підтвердження їх відповідними документами.

У зв`язку з критичною ситуацією, що склалася із фінансовим забезпеченням діяльності судів, зокрема, відсутністю асигнувань на оплату послуг з пересилання поштової кореспонденції, позивач та його представник були повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення за допомогою електронних засобів шляхом надіслання повідомлення на їх адресу електронної пошти, що підтверджується листом з електронної скриньки, долученим до матеріалів справи. В судове засідання позивач не прибув, представник позивача подав електронне підтвердження про отримання повідомлення про виклик в судове засіданні на 24.12.2020, в якому просив здійснювати розгляд заяви без його участі та участі позивача. Клопотань про відкладення слухання заяви про ухвалення додаткового судового рішення позивач не направляв.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до переконання про задоволення клопотання про відшкодування судових витрат.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених законодавчих положень дає суду апеляційної інстанції підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року (справа №810/3806/18, справа №810/2816/18, справа №810/3806/18), від 22 листопада 2019 року (справа №810/1502/18), від 30 квітня 2020 року (справа №826/4466/18).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката позивачем долучено:

договір про надання правової допомоги від 05.10.2020 року;

замовлення від 06 жовтня 2020 року на представництво інтересів позивача у Восьмому апеляційному адміністративному суді у справі №380/740/20;

акт про надання правової допомоги за Договором від 06.10.2020, відповідно до якого адвокатське об`єднання надало позивчу професійну правничу допомогу зміст якої полягає у: ознайомленні з матеріалами справи, визначенні способу захисту інтересів клієнта та проведенні консультації з клієнтом щодо обраного способу захисту 1 год. 1000 грн; підготовці відзиву на апеляційну скаргу 3 год. 3000 грн;

квитанцію №ПН 575 від 02.11.2020 року про оплату вартості наданих послуг з правничої допомоги на загальну суму 4000 грн.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах цієї справи наявний належним чином складений договір про надання правової допомоги, оформлені та підписані документи, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та документ, який свідчить про оплату позивачем послуг адвоката.

Що ж стосується доводів відповідача стосовно не співмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи та обсягом наданих послуг, то за даними перелічених доказів позивачу надано професійну правничу допомогу за обсягом послуг: ознайомлення з матеріалами справи наданими клієнтом, визначення способу захисту інтересів клієнта та проведення консультації з клієнтом щодо обраного способу захисту 1 год. 1000 грн; підготовка відзиву на апеляційну скаргу 3 год. 3000 грн.

При цьому, колегією суддів враховано, що складання адвокатом відзиву на апеляційну скаргу та ознайомлення з матеріалами справи в тому рахунку і надання консультацій не спричинило додаткових значних професійних зусиль та навичок для такого ознайомлення, складання відзиву на апеляційну скаргу та консультацій, позаяк доводи відзиву фактично за своєю суттю співпадають з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції та наданими поясненнями позивачем та/або його представником суду першої інстанції. Стосовно ж матеріалів справи, то позивач і його представник були обізнані з такими матеріалами ще в суді першої інстанції. Додаткові матеріали, які надійшли суду апеляційної інстанції та приєднані до даної справи, є незначними за обсягом та складністю. Водночас, колегією суддів враховано, що вказана справа згідно ст. 12 КАС України належить до справ незначної складності. Як наслідок, колегія суддів приходить до висновку, що оплата вказаної правничої допомоги в обсязі 4000 грн є надмірною та не відповідає критерієм розумності їхнього розміру обсягу фактично наданої послуги та її складності.

Враховуючи критерії пропорційності та об`єктивного визначення розміру суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з врахуванням яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлених частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає підставним присудження на користь позивача за рахунок фінансування відповідача витрат на професійну правничу допомогу лише в обсязі 2000 грн.

Керуючись статтями 137, 139, 143, 230, 252, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Львівській області (місцезнаходження: пл. Шашкевича, 1, м. Львів, 79000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2000 грн (дві тисячі гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти вимог обумовленої заяви ОСОБА_1 відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
Т. І. Шинкар

Повний текст дадаткової постанови складено 24 грудня 2020 року.