Справа № 520/10427/2020
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

22 грудня 2020 р. № 520/10427/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар`єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Рєзнік Е.О.,

за участю: представника позивача - Смілянського Я.Г.,

представника відповідача - Сергієнко Н.В.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової Маргарити Євгенівни (пл. Конституції, буд. 7, м. Харків, 61200), Департаменту реєстрації Харківської міської ради (пл. Конституції, буд. 7, м. Харків, 61200), третя особа - Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (61001, Харківська обл., м. Харків, пл. Захисників України, 7/8, 7 поверх) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової Маргарити Євгенівни, Департаменту реєстрації Харківської міської ради, третя особа - Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової Маргарити Євгеніївни № 5945852 від 03.07.2020 року про відмову в здійсненні реєстраційних дій щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради здійснити державну реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21.05.2020 року по справі №642/1871/20 про поділ майна подружжя було визнано право власності позивача на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку поділу майна подружжя. На звернення позивача до державного реєстратора щодо реєстрації права власності на вказаний будинок, відповідач відмовив у реєстрації, посилаючись на відкрите виконавче провадження №54330523 щодо ОСОБА_2 за категорією «конфіскація майна», та п.12 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Позивач зазначає, що факт відчуження майна відсутній, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року №372/504/17, постанову Верховного Суду від 01.04.2020 року №462/518/18, рішення Конституційного Суду України від 19.09.2012 року №17-рп/2012 справа №1-8/2012, постанову Верховного Суду від 12.11.2018 року №200/12775/17-ц.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача Сергієнко Н.В., через канцелярію суду, надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Третя особа правом надання пояснень не скористалась.

Представник позивача - Смілянський Я.Г. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив на позов, а також додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача - Сергієнко Н.В. у судовому засіданні заперечувала проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, наведені у письмовому відзиві на позов та письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21.05.2020 року по справі № 642/1871/20 про поділ майна подружжя було визнано право власності Позивача на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 48,4 кв.м (надалі - будинок) в порядку поділу майна подружжя.

Після набрання рішенням суду законної сили. Позивач звернулась до Департаменту реєстрації ХМР із заявою про реєстрацію речового права на вказаний будинок, яка була прийнята відповідачем 01.07.2020 року.

Для реєстрації було надано необхідний пакет документів, зокрема, копію судового рішення та технічний паспорт будинку.

Проте, відповідач рішенням обтяжень №5945852 від 03.07.2020 року відмовив в державній реєстрації права власності позивача на вказаний будинок, посилаючись на інформацію з Єдиного реєстру боржників згідно якого власник будинку ОСОБА_2 , є боржником щодо конфіскації майна за виконавчим провадженням №54330523, яке перебуває на виконанні у Московському відділі державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області та посилаючись на п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (далі за текстом - Порядок) за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття з відповідним обґрунтуванням їх застосування (п. 23 Порядку).

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що застосований законодавцем у п. 12 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» термін «майно, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці» свідчить про наявність договірної підстави набуття права власності, коли відбувається саме відчуження майна однією особою на користь іншої.

При цьому окремими підставами для державної реєстрації права власності закон визначає рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») та укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дублікат (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Суд зауважує, що в даній справі єдиною підставою набуття права власності позивачем є рішення суду про визнання права власності.

Тому у спірних правовідносинах відсутні підстави для застосування п. 12 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, як вбачається з постанови державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) ВП №54330523, арешт на нерухоме майно - будинок житловий літ К2 з надвірними будівлями за адресою - АДРЕСА_2 накладено лише 29.07.2020 року.

Проте, рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21.05.2020 року по справі №642/1871/20 було визнано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 48,4 кв.м. за ОСОБА_1 .

Також, в судовому засіданні представник відповідача зазначила, що посилання відповідача на відсутність технічного паспорту на вказаний будинок, як обґрунтування відмови в реєстрації права власності - не відповідає дійсності, та зазначено у рішенні помилково, оскільки він був наданий позивачем.

Отже, відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в реєстрації права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення суду.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про відмову в державній реєстрації прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування відповідного рішення та відновлюється розгляд документів за відповідною заявою у сфері державної реєстрації прав.

Щодо доводів відповідача, стосовно того, що приписи п. 9-1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження», якими визнано обов`язок державного реєстратора повідомити орган державної виконавчої служби про подання заяви щодо майна, яке належить боржнику, який внесений до Єдиного реєстру боржників, суд зазначає, що наведене жодним чином не створює додаткових підстав для відмови у державній реєстрації прав на нерухоме майно та знаходиться поза межами правового регулювання таких підстав, перелік яких є вичерпним та визначений у ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової Маргарити Євгенівни (пл. Конституції, буд. 7, м. Харків, 61200), Департаменту реєстрації Харківської міської ради (пл. Конституції, буд. 7, м. Харків, 61200), третя особа - Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (61001, Харківська обл., м. Харків, пл. Захисників України, 7/8, 7 поверх) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцової Маргарити Євгеніївни № 5945852 від 03.07.2020 року про відмову в здійсненні реєстраційних дій щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради здійснити державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту реєстрації Харківської міської ради (пл. Конституції, буд. 7, м. Харків, 61200, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840.80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, з урахуванням ч.3 Розділу VІ Прикінцевих положень КАС України, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24.12.2020 року.

Суддя Мар`єнко Л.М.