Справа № 160/13399/20
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кучми К.С.
при секретарі судового засідання Ткаченко Ю.А.
представника позивача Клочихіна Є.І.
представника відповідача Зубець Л.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО ФАРБА ТРЕЙД» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -
У жовтні 2020 року позивач звернувся до адміністративного суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просив визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товару від 28.08.2020 року №UA110000/2020/000305/2.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 року було відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
До суду 19.11.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що за результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень ст.337 МКУ, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п.3 ст.53 МКУ). Так, наданий до митного контролю прайс-лист від 25.06.2020 р. б/н містить відомості щодо вартості товару на умовах CIF NINGBO, однак вартість товару не відрізняється від задекларованої за МД від 21.08.2020 р. № UA110020/2020/006592 на умовах CIF Одеса. Зазначене може свідчити про включення до ціни товару складових не в повному обсязі. Крім того, зазначений прайс-лист містить відомості щодо вартості товарів, які зазначені в інвойсі від 25.06.2020 р. №ТС-200520, що свідчить про суб`єктивний характер зазначеного документа та суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції продавця необмеженій кількості потенційних покупців та наявність знижок або дисконту на оцінювані товари.
До суду 08.12.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначалося, що рівень задекларованої митної вартості товару по МД №UA110020/2020|006592 не є нижчою за рівень митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких здійснено в 2019 році по зазначених вище митних деклараціях. У зв`язку з вищенаведеним позивач вважає, що зауваження, викладені відповідачем у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, не можуть бути віднесені до таких, що є підставою для відмови у визначені митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару. Підстав для застосування митним органом другорядного методу визначення митної вартості (резервний метод) до оцінюваної партії товару за митною декларацією №UA110020/2020/006592 не було. Враховуючи зазначене, позивач вважає, що митний орган повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, оскільки ним при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості.
Відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості. На підставі наданих позивачем документів, перелік яких відповідає ст.53 МКУ з урахуванням умов поставки товару, відповідач мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого позивачем, упевнитись в достовірності та точності документів чи розрахунків, поданих останнім, також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, у ст.58 МКУ. Надані документи митному органу не містили дійсних розбіжностей які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості і необхідності застосування другорядного методу визначення митної вартості, згідно з ст.64 МКУ (резервний метод).
09.12.2020 року у підготовче засідання особи, які беруть участь у розгляді справи належним чином повідомлені про дату, час та місце не з`явились. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про проведення підготовчого засідання за його відсутності, у зв`язку з чим закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 16.12.2020 року.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Представник відповідача в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги не визнала та у запереченнях зазначила, що за результатами здійсненого контролю співставлення товару № 2, для коригування митної вартості цього товару використано наявну в митного органу інформацію щодо митних оформлень товару, здійсненого за резервним методом, у співставних обсягах та комерційних рівнях за МД від 24.12.2019 р. №UA110020/2019/009800 на рівні 1,56 дол./кг. За результатами здійсненого контролю співставлення (товар № 1), з урахуванням положень ст.337 МКУ, у митниці була наявна інформація щодо митних оформлень товару «Вироби з синтетичного волокна: - стропа текстильна синтетична. Торгівельна марка: немає даних. Країна виробництва та походження Китай», на співставних комерційних рівнях, за ціною угоди згідно з МД від 20.07.2020 р. №UA500080/2020/013190 на рівні 3,55 дол./кг. Таким чином, до оцінюваної партії товару застосовано другорядний метод визначення митної вартості згідно ст.64 МКУ (резервний метод). За таких обставин, посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості, заявленого позивачем товару, діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, а тому представник відповідача просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ТОВ «ДНІПРО ФАРБА ТРЕЙД» (код ЄДРОПУ 40529883) 02.06.2016 року зареєстровано як юридична особа. Основним видом економічної діяльності є: виробництво фарб, лаків і подібної продукції, друкарської фарби та мастил (код КВЕД 20.30).
18.02.2019 року між ТОВ «ДНІПРО ФАРБА ТРЕЙД» (м.Кам`янське) (Покупець) та іноземною компанією «WENZHOU TIANCHENG TEXTILE CO., LTD» (Китай) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 18 (далі - Контракт) на придбання продукції, відповідно до якого подавець продає, а покупець купує продукцію, найменування, номенклатура, кількість, ціна, строки поставки та якісні характеристики якої зазначені в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Контракту. Умови поставки: CIF - морський порт, м.Одеса, відповідно до Міжнародних торговельних правил Інкотермс 2010, відповідно до Специфікацій, які додаються до даного Контракту та є його невід`ємними частинами (п.3.1. Контракту). Датою поставки продукції, при умовах поставки CIF - морський порт, м.Одеса, Україна, вважається дата календарного штемпеля Одеської митниці на коносаменті (п.3.7. Контракту).
Згідно з п.2.1 Контракту ціна на продукцію визначається в дол.США на умовах CIF - морський порт, м.Одеса, Україна, відповідно до Міжнародних торговельних правил Інкотермс 2010, відповідно до Специфікацій, які додаються до даного Контракту та є його невід`ємною частиною. Вартості пакування і маркування включені до вартості продукції. Разом з продукцією Продавець зобов`язаний надати Покупцеві пакет документів, які передбачені п.3.5 Контракту. Платежі за даним Контрактом здійснюються наступним чином: 30% попередня оплата згідно з виставленим рахунком, 70% по факту готовності до відправлення продукції, згідно з виставленим рахунком.
Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до ст.58 МКУ.
- однониткова пряжа, необроблена біла, арт. CVC yarn for glove 75tex ram white - 2234 кг, вартість за одиницю - 1,38 дол.США, на загальну суму 3082,92 дол.США;
- однониткова пряжа, пофарбована, арт. CVC yarn for glove 75tex yellow Y304 - 3950 кг, вартість за одиницю - 1,52 дол.США, на загальну суму 6004 дол.США;
- однониткова пряжа, пофарбована, арт. CVC yarn for glove 75tex blue N501 - 2000 кг, вартість за одиницю - 1,50 дол.США, на загальну суму 3000 дол.США;
- однониткова пряжа, пофарбована, арт. CVC yarn for glove 75tex orange O201 - 2036 кг, вартість за одиницю - 1,50 дол.США, на загальну суму 3054 дол.США, відповідно до COMMERCSFL INVOICE № ТС-200520 від 25.06.2020;
Товар № 2: пряжа, що складається із суміші двох текстильних матеріалів, однониткова, пофарбована, арт. CVC 75ТЕХ black - 2978 кг, вартість за одиницю - 1,14 дол.США, на суму 3394,92 дол.США.
Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, 21 серпня 2020 року, митницею було направлено позивачу електронне повідомлення № 1 із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення прайс-листі та митній декларації розбіжностей, неналежному засвідчені переклади документів Продавця та про необхідність надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості:
1) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, що містять відомості про вартість страхування;
2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
3) виписку із бухгалтерської документації (з якої саме не зазначено);
4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Позивачем супровідним листом від 25.08.2020 р., на адресу відповідача направлено додатково прайс-лист, з виправленою Продавцем технічної помилки в графі 2, зокрема: слова "ціна за одиницю CIF NINGBO" на слова "CIF Одеса". Також були надані переклади документів Продавця, долучених до МД №UA110020/2020/006865, належним чином засвідчених.
За результатами здійсненого контролю співставлення (товар № 1), з урахуванням положень ст.337 МКУ, у митниці була наявна інформація щодо митних оформлень товару «Вироби з синтетичного волокна: - стропа текстильна синтетична. Торгівельна марка: немає даних. Країна виробництва та походження Китай», на співставних комерційних рівнях, за ціною угоди згідно МД від 20.07.2020 р. №UA500080/2020/013190 на рівні 3,55 дол./кг.
Враховуючи зазначене, до оцінюваної партії товару застосовано другорядний метод визначення митної вартості згідно з ст.64 МКУ (резервний метод).
Визначена митна вартість товарів з урахуванням всіх складових, ґрунтується на митних вартостях товарів, митне оформлення яких вже здійснено, визнаних митним органом: Товар № 1 за МД від 20.07.2020 р. № UA500080/2020/013190 на рівні 3,55 $/кг; Товар № 2 за МД від 24.12.2019 р. №UА110020/2019/009800 на рівні 1,56 $/кг. Зважаючи на вищезазначене, прийнято рішення про коригування митної вартості від 28.08.2020 р. №UA110000/2020/000305/2.
Декларант позивача скористався наданим правом і спірний товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання за МД від 28.08.2020 р. № UA110020/2020/006865. Термін дії гарантійних зобов`язань - до 26.11.2020 р.
Правомірність та обґрунтованість рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2020/000305/2 від 28.08.2020 року є предметом позову, який передано на розгляд суду.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Статтею 49 МКУ визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч.4 та 5 ст.58 МКУ, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до ч.3 ст.318 МКУ митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 50 МКУ визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Частиною 1 статті 51 МКУ встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
За приписами ч.2 ст.52 МКУ декларант, який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Стаття 57 МКУ передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті відповідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.
Згідно з ч.1 ст.53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частин 1, 2 ст.54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, статтею 58 МКУ передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1-3 статті 55 МКУ, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Разом з тим, відповідно до вимог статті 57 МКУ, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до ч.3 ст.53 МКУ, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Так, позивачем було надано відповідачу разом із митною декларацією документи, передбачені ч.2 ст.53 МКУ, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Для повноти підтвердження правильності визначення митної вартості товарів одночасно були надані додаткові документи.
Під час здійснення контролю відповідач направив позивачу електронне повідомлення № 1, в якому зазначено, що у прайс-листі від 25.06.2020 р. містяться відомості щодо вартості товару на умовах CIF-NINGBO, однак вартість товару задекларовано за МД №UA110020/2020/006592 на умовах CIF- Одеса.
Так, продавець при складані прайс-листа від 25.06.2020 р. допустив технічну описку і в графу 2 прайс-листа було помилково внесено замість слів «CIF- Одеса» слова «CIF-NINGBO (порт навантаження)». Продавцем було усунуто цей недолік і направлено позивачу прас-лист з виправленням та з пояснювальним листом. Позивачем у встановлений законодавством термін було надано відповідачу виправлений прайс-лист, що підтверджується листом.
Підтвердженням того, що продавцем в первинному прайс-листі зазначено помилково умови поставки CIF-NINGBO є первинні документи постачальника, які долучені позивачем до МД №UA110020/2020/006592, і не мають ніяких розбіжностей. Зазначена вище помилка жодним чином не впливає на правильність визначення митної вартості товарів.
Згідно з п.3.1 Контракту № 18 від 18.02.2019р. поставка товару позивачу здійснюється на умовах CIF-морський порт Одеса згідно Міжнародним правилам тлумачення торгових термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року. Транспортування товару морем в контейнері.
На сьогодні діють Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП № 560, в редакції з 01.01.2011 року Інкотермс-2010, за змістом яких посилання на Інкотермс-2010 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов`язки сторін та зменшує ризик юридичних ускладнень. Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі.
Відповідно до Інкотермс-2010 CIF означає - основне перевезення сплачено, товар страхується і доставляється до порту замовника (без вивантаження).
Таким чином, у разі укладання контракту за умовами поставки CIF, відповідно до тлумачення Інкотермс-2010, розділ А. п.А3, п.п.«в» Продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити страхування вантажу, відповідне, хоча б, мінімальному покриттю, як це передбачено пунктом "С" Інститутських умов страхування вантажів (Institute Gardo Clause) або іншими подібними умовами. Страхування має покривати, як мінімум, передбачену в договорі купівлі-продажу ціну плюс 10% і здійснюється у валюті договору купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний надати покупцеві страховий поліс або інший доказ страхового покриття.
Даний страховий поліс, який є належним та достовірним, було надано відповідачу разом з вантажною митною декларацією, що не заперечує відповідач.
Відповідач в рішенні №110000/2020/000305/2 (гр.33) від 28.08.2020 р. про коригування митної вартості товару зазначає, що за результатами проведеної митницею перевірки з використанням модулю відстеження контейнерів, розміщеному в інтернет-ресурсі за ww/shippingline.org. встановлено наявність перевантаження 01.08.2020 р. товарів, що переміщувалися у контейнері MRKU6152112 з морського судна Т/Х "MSC MIRJAM" на "Navios summer/14" у порту Yarimka, Izmit, TURKEY. Враховуючи наявність перевантаження, можлива наявність також інших коносаментів (з морського судна "MSC MIRJAM" Ha"Navios summer/14"), відповідно до яких здійснювалось перевезення, та які не були надані до митного оформлення в порушення ст.335 МК України.
Доставка продукції згідно з Контрактом №18 від 18.02.2019 р., Специфікації до нього № 4 від 25.05.2019 р. позивачу проводилась контейнером та морським судном.
В зв`язку з чим, зазначені митним органом в спірному рішенні номер контейнера та морського судна ніякого відношення не мають до перевезення товарів, які поставлялись Продавцем «WENZHOU TIANCHENG TEXTILE CO.,LTD» Покупцеві ТОВ "ДНІПРО ФАРБА ТРЕЙД" згідно з Контрактом № 18 від 18.02.2019 р., Специфікації до нього № 4 від 2505.2019 р.
У відповіді на відзив на позов позивач зазначає, що гр.33 Рішення про коригування митної вартості містить технічну описку, замість контейнера № ZCSU8512235 помилково вказано інший контейнер. Але разом з тим, не надано суду документи, які підтверджують усунення цієї описки. Позивач не згідний з твердженням митниці про те, що до митного оформлення не наданий транспортний документ про перевантаження 01.08.2020 р. товарів, що переміщувалися у контейнері № ZCSU851223 з морського судна MSC MIRJAM FT026W на Navios summer/14 у порту Yarimka, Izmit, TURKEY, оскільки процедура перевантаження товару у порту Yarimka, Izmit, TURKEY сплачена у складі вартості послуг за договором про транспортно-експедиторське обслуговування та додаткової оплати не вимагала. Про наявність інших коносаментів, пов`язаних з перевантаженням товару, це лише припущення відповідача.
Відповідно до тлумачення Інкотермс-2010, розділ А. п.А3, п.п.«в» «А. Обов`язки продавця», на продавця покладається обов`язок укласти або забезпечити укладення договору перевезення товару від поіменного пункту поставки, якщо він визначений в місці поставки до поіменного порту призначення або, якщо погоджено, до любого пункту призначення або, якщо погоджено, до любого пункту в такому порту. Договір перевезення повинен бути укладений за рахунок продавця на звичайних умовах і передбачає перевезення за звичайно прийнятому напрямку на судні такого типу, який зазвичай використовується для перевезення проданого товару.
Пунктом А8 передбачено, що продавець зобов`язаний за свій рахунок своєчасно надати покупцеві звичайний транспортний документ до згодженого порту призначення. Такий транспортний документ повинен захвачувати товар по договору і бути датованим в межах погодженого періоду відвантаження, надавати покупцеві право вимоги вантажу від перевізника в порту призначення.
В коносаменті №ZIMUNGB 1067897 чітко зазначено товар по Контракту і Специфікації до нього, порт розгрузки і номер контейнеру, що дало право позивачу на вимогу вантажу.
Тому зауваження відповідача, що позивачем ненадані були інші коносаменти не можуть впливати на числові значення митної вартості товарів та слугувати коригуванню митної вартості товару.
Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.
Відповідно до частини 2 цієї статті методичні та експертні документи, видані торгово- промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.
Висновок експерта № ГО-1836 від 21.08.2020 р., який наданий позивачем разом із митною декларацією до митного органу є дійсним та не визнавався в судовому порядку ніякою із сторін спірних правовідносин.
Відповідач зазначає у рішенні та у відзиві на позов, що у митного орган відсутня інформація щодо митних оформлень ідентичних товарів за ціною угоди.
Але як зазначив, позивач у своїй відповіді на відзив, відповідачем в 2019 році тричі проводилося митне оформлення ідентичного товару (за такими же кодами: 56075090, 52061500), яка поставлялась йому тим ж продавцем (виробником) -"WENZHOU TIANCHENG TEXTILE CO.,LTD" (CN, Китай за тим же зовнішньоекономічним Контрактом № 18 від 18.02.2019 р., на таких же сам умовах поставки - CIF Одеса, за аналогічними документами, які були надані 21.08.2020 р. позивачем разом з МД №UA110020/2020(006592. Митна вартість товару визначалась за основним методом, тобто за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються зокрема: 23 травня 2019 року, МД №UA110150/2019/223658; 06 вересня 2019 року, МД №UA110010/2019/006569; 24 грудня 2019 року, МД №UA 110020/2019/009800. Рівень задекларованої митної вартості товару по МД №UA110020/2020/006592 не нижчою за рівень митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких здійснено в 2019 році по зазначених вище митних деклараціях.
Так, зазначені документи містять всю необхідну інформацію для підтвердження числових значень складових частин митної вартості та ціни, що була фактично сплачена за товари та методу її визначення згідно положень ст.58 МКУ.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МКУ. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Вказана норма закону кореспондує з положеннями ч.3 ст.318 МКУ, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Зазначене вище також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно з Законом України від 15.02.2011 року №3018-/Т "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, вказане узгоджується з проголошеними у статті 8 МКУ принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.
Таким чином, факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Відповідна правова позиція викладена Верховним судом України у постановах №21-262а/12 від 11.09.2012 року та №21-91а/12 від 29.05.2012 року.
Також, наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Частиною 2 статті 53 МКУ передбачено перелік документів які надаються для підтвердження розрахунку митної вартості.
Згідно з ч.5 ст.53 МКУ забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Документи про якість товару не входять у цей перелік документів, а тому зазначена розбіжність щодо відсутності документів виробника про якісні характеристики товару, як розбіжність, яка впливає на числові значення митної вартості, необґрунтована і протирічить положенням митного законодавства.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МКУ, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МКУ. (Постанова від 22.04.2019 р. по справі № 815/6242/17).
Суд зауважує, що відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган, серед іншого, послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість.
Разом з тим, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 МКУ. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товару за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 МКУ.
Водночас відповідачем не доведено наявність обставин, які б могли бути підставою для коригування митної вартості, зокрема, що відомості про митну вартість товарів є неповними та/або недостовірними, або невірно визначено митну вартість товарів.
Крім того, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Також, щодо наявності в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, суд зазначає, що вказане не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Згідно з Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року №2 від 13.03.2017 р., у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Вказане кореспондується із Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів затверджених Наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 року №598, у яких зазначено, що в графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
У графі 33 також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.
Отже, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, позивач задля підтвердження митної вартості товарів за основним методом виконав свій обов`язок та до декларації митної вартості надав всі необхідні документи, передбачені ч.2 ст.53 МКУ, а також наявні у нього документи, передбачені ч.3 ст.53 МКУ.
Таким чином, позивачем для оформлення товару за методом №1 надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано інший метод визначення митної вартості товару. За вказаних обставин суд доходить висновку, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення щодо коригування митної вартості товарів.
Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що при винесенні рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2020/000305/2 від 28.08.2020 року, відповідач діяв не в порядку та не у спосіб, передбачені чинним законодавством, з викладених вище підстав.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, тому судовий збір у сумі 15 940,94 грн. підлягає поверненню позивачу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250 КАС України, суд
Позовну заяву - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення від 28.08.2020 року №UA110000/2020/000305/2, прийняте Дніпровською митницею Державної митної служби України.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення складений 18.12.2020 року.

Суддя К.С. Кучма