Справа № 460/3016/20
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/3016/20 пров. № А/857/12462/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Шевчук С. М., Онишкевича Т. В.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року у справі № 460/3016/20 (головуючий суддя Дудар О. М., м. Рівне, повне судове рішення складено 08 вересня 2020 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2020 року Рівненським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною відмови відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації передбаченої Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати на суму пенсії 23969,90 грн., які були виплачені у березні 2020 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з жовтня 2014 року по березень 2020 року на суму пенсії 23969,90 грн. згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 31.10.2014 у справі №572/4357/14-а, яка набрала законної сили 04.02.2015, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумами пенсії за період з 08.03.2014 по 02.08.2014 включно. Фактичну виплату нарахованих згідно даного судового рішенням сум здійснено лише у березні 2020 року. У зв`язку з невчасною виплатою нарахованих сум, у позивача виникло право на отримання компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована позивачу згідно з постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 31.10.2014 №572/4357/14-а.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період із травня 2015 року по лютий 2020 року на суму пенсії 23969,90 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період із травня 2015 року по лютий 2020 року на суму пенсії 23969,90 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період із серпня 2014 року по березень 2020 року на суму пенсії 23969,90 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що пенсія стає «нарахованою» в момент призначення, а відтак пенсійний орган має нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з серпня 2014 року (останній період вказаний у судовому рішенні від 31.10.2014 в справі №572/4357/14-а) по березень 2020 року (дата виплати позивачу пенсії) на суму 23969,90 грн. Апелянт зазначає, що з індексів споживчих цін видно, що саме в 2014-2015 роках позивач зазнала найбільших втрат від несвоєчасно виплаченої пенсії. Проте, суд першої інстанції зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області виплатити компенсацію лише з травня 2015 року, чим не в повній мірі захистив порушені права ОСОБА_1 .

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зробила висновок, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржуване рішення змінити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 31.10.2014 у справі №572/4357/14-а визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі, яка полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 08.03.2014 по 02.08.2014 пенсії в передбаченому ч.1 ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмірі. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумами пенсії за період з 08.03.2014 по 02.08.2014 включно, виходячи з 6 розмірів мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумами додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, віднесеним до категорії 1 за період з 08.03.2014 по 02.08.2014 включно, виходячи з 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова Сарненського районного суду Рівненської області набрала законної сили 04.02.2015 (а.с. 38).

Згідно розпорядження №145801 від 01.04.2015 та протоколу від 20.04.2015 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області у квітні 2015 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 31.10.2014 у справі №572/4357/14-а.

З відомості №1/17265 від 20.03.2020 Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області видно, що фактичну виплату нарахованих згідно постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 31.10.2014 у справі №572/4357/14-а сум здійснено лише у березні 2020 року.

03.04.2020 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про нарахування та виплату компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати, у якій просила нарахувати та виплатити їй компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з жовтня 2014 року по березень 2020 року на суму пенсії 24000 грн.

Листом від 10.04.2020 №5019-5033/Ф-02/8-1700/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило ОСОБА_1 про те, що нарахування та виплата сум пенсії за рішенням суду проведена без порушення умов та термінів такої виплати, а відтак, підстави для нарахування та виплати компенсації за втрату частини доходу в зв`язку з порушенням термінів його виплати відсутні.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції частково погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 159, компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Аналіз наведених нормативних актів дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим, виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі № 523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі № 521/940/17, від 05 жовтня 2018 року у справі № 127/829/17.

Перерахунок розміру пенсії і відповідна доплата позивачу є доходом в розумінні статті 2 Закону № 2050-ІІІ, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством. Тобто, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону №2050-ІІІ.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 521/940/17.

З урахуванням наведеного, правильними є висновки суду першої інстанції, що оскільки несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, що встановлено судовим рішенням по справі № 572/4357/14-а (набрало законної сили 04.02.2015), тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то ОСОБА_1 має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Щодо доводів апелянта про те, що пенсійний орган має нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з серпня 2014 року (останній період вказаний у судовому рішенні від 31.10.2014 в справі №572/4357/14-а) по березень 2020 року (дата виплати позивачу пенсії), слід зазначити наступне.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічний висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 19.09.2019 у справі № 522/2370/17.

Оскільки право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені, хибним є висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів з моменту здійснення пенсійним органом перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі рішення суду від 31.10.2014 в справі №572/4357/14-а. Натомість, право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати виникло в ОСОБА_1 з моменту з якого рішенням суду від 31.10.2014 в справі №572/4357/14-а пенсійний орган зобов`язано здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумами пенсії, тобто з 08.03.2014.

Крім того, слід зазначити, що в позовній заяві ОСОБА_1 просила суд зобов`язати пенсійний орган нарахувати та виплатити їй компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з жовтня 2014 року (з дати прийняття рішення від 31.10.2014 в справі №572/4357/14-а) по березень 2020 року (до моменту фактичного розрахунку). Також, 03.04.2020 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про нарахування та виплату компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати, у якій просила нарахувати та виплатити їй компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати саме за період з жовтня 2014 року по березень 2020 року.

Відповідно до ч.5 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з серпня 2014 року.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржене рішення суду першої інстанції в частини періоду за який Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області слід зобов`язати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року у справі №460/3016/20 змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини в наступній редакції.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 31 жовтня 2014 року по 29 лютого 2020 року на суму пенсії 23969,90 грн. згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

В решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року у справі №460/3016/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді С. М. Шевчук
Т. В. Онишкевич