Справа № 520/14757/2020
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2020 р. №520/14757/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просить суд:

- визнати протиправною діяльність Міністерства оборони України щодо оформлення протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.09.2020 №130 в частині відмови ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з частковою втратою працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби;

- скасувати рішення, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.09.2020 №130 в частині відмови ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з частковою втратою працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби;

- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової у зв`язку з частковою втратою працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби з 20.03.2020 відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні грошової допомоги у зв`язку із встановленням ступеня втрати працездатності, чим порушено його законні права та інтереси на соціальний захист військовослужбовців.

Ухвалою суду від 29.10.2020 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

11.11.2020 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, з якого вбачається, що відповідач не погоджується з заявленими позовними вимогами, оскільки одноразова грошова допомога виплачується уразі отримання військовослужбовцем захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, тоді як позивачу встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

27.11.2020 надав відповідь на відзив у якій додатково аргументував правову позицію викладену у позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 під час первинного огляду органами медико-соціальної експертної комісії встановлено 10 (десять) відсотків втрати працездатності, що підтверджується довідкою від 29.07.2020 серії10ААА №017477.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 03.03.2020 №194 захворювання, що виникло, так, пов`язане з проходженням військової служби.

У подальшому, позивач звернувся до органів Міністерства оборони України з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ступеня втрати працездатності.

Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, що оформлене протоколом від 12.09.2020 №130, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з наступних підстав (пункт 25):

«Згідно з пунктом 7 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Виплата допомоги у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби, законодавством не передбачена (передбачено з виконанням обов`язків військової служби».

Вважаючи протиправною відмову відповідача у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ.

Разом з цим, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у статті 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону №2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону № 011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Частиною першою статті 16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби (пункт 7 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 15.09.2019 по 20.03.2020 проходив військову службу на підставі Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

У лютому 2020 позивач був направлений на лікування до госпіталю в/ч НОМЕР_1 , у якому 03.03.2020 проведено медичний огляд госпітальною військово-лікарською комісією в/ч НОМЕР_2 , підтверджено діагноз та встановлено причинний зв`язок захворювання з проходженням військової служби.

З 20.03.2020 МСЕК позивачу встановлено 10 відсотків ступеня втрати професійної працездатності внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням військової служби, що відповідає критеріям, встановленим пунктом 7 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що виплата допомоги у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходження військової служби, законодавством не передбачена, оскільки відповідач помилково розрізняє словосполучення «під час виконання ним обов`язків військової служби» та «пов`язане з проходженням військової служби», які по-різному викладені, але є однаковими за своєю суттю.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

При проходженні військової служби військовослужбовці виконують обов`язки військової служби обов`язки, які покладаються на нього Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.

Відповідно до п.19 Порядку №975 передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:

- вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

- вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

- навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

- подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Підстав вказаних у п.19 Порядку відповідачем у відмові позивачу не зазначено.

Враховуючи викладене, відповідач дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги, а тому рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 10.09.2020 №130 є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскільки, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення відповідача, позовні вимоги про визнання протиправною діяльності Міністерства оборони України щодо оформлення протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.09.2020 №130 в частині відмови ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з частковою втратою працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби задоволенню не підлягають.

Водночас, щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової у зв`язку з частковою втратою працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби з 20.03.2020, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Так, позивачем не було надано суду пакет документів, з яким звернувся до відповідача за призначенням одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим суд не може дослідити повноту пакету поданих документів та перевірити виконання всіх умов, необхідних для призначення такої допомоги.

Отже, враховуючи, що у межах даної справи було перевірено правомірність рішення відповідача щодо відмови у призначенні допомоги та викладено правову позицію з цього питання, суд вважає за необхідне у даному випадку зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача, з урахуванням висновків суду.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки з наданого позивачем розрахункового документу (а.с. 30) не вбачається можливим встановити понесення саме позивачем відповідних витрат. Натомість, вказаний документ свідчить про отримання коштів ОСОБА_2 від невстановленої особи. Цільове призначення у платежу відсутнє.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору та судом не встановлено понесення сторонами інших судових витрат їх розподіл не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168, 2) про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 10.09.2020 №130 в частині відмови ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з частковою втратою працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової у зв`язку з частковою втратою працездатності без встановлення групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби з 20.03.2020 відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

В решті позовних вимог - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов