Справа № 280/7352/20
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Справа № 280/7352/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Прус Я.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 25.05.2000 по 05.04.2001 на Запорізькому металургійному комбінаті «Запоріжсталь» (після перейменування ПАТ Металургійний комбінат «Запоріжсталь»);

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу період роботи з 25.05.2000 по 05.04.2001 на Запорізькому металургійному комбінаті «Запоріжсталь» (після перейменування ПАТ Металургійний комбінат «Запоріжсталь») 10 місяців 11 днів до пільгового стажу за Списком №1, перерахувавши розмір пенсії та здійснити її виплату з часу призначення із урахуванням різниці, яка вже була виплачена.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 25.05.2000 по 05.04.2001 є незаконним, оскільки з 14.05.185 по теперішній час позивач працює слюсарем по контрольно-вимірювальним приладам і автоматиці з радіоактивними речовинами та іншими джерелами іонізуючих випромінювань на Запорізькому металургійному комбінаті «Запоріжсталь» (після перейменування ПАТ Металургійний комбінат «Запоріжсталь») на посаді, яка відноситься до Списку №1. На підставі вищевикладеного, вважає, що жодних підстав для не зарахування періоду з25.05.2000 по 05.04.2001 до пільгового стажу у відповідача не було, а тому наполягає на задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 20.10.2020 відкрите провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Перше судове засідання призначене на 19 листопада 2020 року.

Відповідач позов не визнав, 06 листопада 2020 року на адресу суду надіслав відзив (вх. №53319), у якому посилається на приписи ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пояснює, що періоди роботи позивача з 25.05.2000 по 05.04.2001 не можливо зарахувати до пільгового стажу по Списку №1, оскільки підприємством «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» не дотримано вимог Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993, постанови КМУ від 01.08.1992 №442 «Про затвердження Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці» щодо проведення атестації робочих місць робочих місць, про що свідчить уточнююча довідка від 28.07.2014 за №612, в якій підприємство посилається лише на наказ про результати атестації робочих місць №73 від 1995, отже відповідно до норм законодавства наступна атестація робочих місць повинна бути проведена 25.05.2000, але у вказаній довідці зазначено, що наступна атестація була проведена 06.04.2001 і затверджена наказом №160. На підставі вищевикладеного, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 06.08.1984, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема:

- 21.04.1986 прийнятий до цеху контрольно-вимірювальних приладів і автоматики електрослюсарем з радіоактивними речовинами та іншими джерелами іонізуючих випромінювань Запорізького державний металургійного комбінату «Запоріжсталь» ім. С. Орджонікідзе (наказ № 446 від 16.04.1986, запис №7);

- 01.11.1990 переведений до радіоізотопної лабораторії слюсарем по контрольно-вимірювальним приборам і автоматиці з радіоактивними речовинами і джерелами іонізуючих випромінювань (наказ №184 від 06.11.1990, запис №10), де працює по теперішній час;

- 04.01.1997 Запорізький державний металургійний комбінат «Запоріжсталь» ім. С. Орджонікідзе перетворено у ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (наказ ФДМ України №79-АТ від 30.10.1996, запис №11);

- 12.08.2015 - ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» перейменоване у ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (рішення загальних зборів акціонерів від 07.08.2015 протокол №1, запис №12).

Позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зі змісту витягу з підсистеми Призначення та Виплати пенсії з`ясовано, що всупереч записам у трудовій книжці відповідачем не зараховано до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 25.05.2000 по 05.04.2001 на Запорізькому металургійному комбінаті «Запоріжсталь», що стало підставою для звернення позивача до Дніпровського відділу обслуговування громадян у м. Запоріжжя (сервісного центу) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Однак, отримано лист №8855-8610/В-02/8-0800/20 від 02.10.2020, у якому зауважено, що в довідці ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» від 28.07.2014 №612, яка знаходиться у пенсійній справі, зазначені накази атестації робочих місць, зокрема: наказ №73 від 25.05.1995, №160 від 06.04.2001, з урахуванням проведення атестації період роботи з 25.05.2000 по 05.04.2001 не зараховані до пільгового стажу за Списком №1.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (надалі по тексту - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (надалі по тексту - Закон №1058-ІV).

Суд зазначає, що відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з п. «а» статті 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є насамперед наявність професії (посади) та виробництва у відповідному Списку.

Контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення цих списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Положеннями статті 56 Закону №1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 10 Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів. Уточнююча довідка з підприємства надається лише у випадку відсутності записів у трудовій книжці.

Відповідачем встановлено та не є спірним, що відповідно до трудової книжки та наданих документів позивачем, його загальний стаж становить 38 років 02 місяці 19 днів, з яких до пільгового стажу роботи за Списком №1 зараховано 33 роки.

Спірним у даному випадку є зарахування періоду роботи з 25.05.2000 по 05.04.2001 у ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (перейменоване у ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь») через відсутність вчасного проведення підприємством атестації робочих місць робочих місць.

Щодо посилань відповідача про проведення атестації робочих місць, зайнятість на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442(далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Згідно з пунктами 1, 2, 4, 9, 10 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку № 442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Відтак, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Судом було встановлено та сторонами не спростовується, що первинна атестація робочого місця позивача за Списком № 1 була проведена згідно із наказом від 25.05.1995 №73. Наступна атестація робочого місця позивача була проведена згідно із наказом від 06.04.2001 №160.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно з якою особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Таким чином, позивачем було надано всі необхідні документи для зарахування йому періоду з 25.05.2000 по 05.04.2001 у радіоізотопній лабораторії на посаді слюсаря по контрольно-вимірювальним приборам і автоматиці з радіоактивними речовинами і джерелами іонізуючих випромінювань у ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», а не проведення вчасно підприємством атестації робочого місця не може бути підставою для відмови в призначенні пільгової пенсії.

Віднесення посади слюсаря по контрольно-вимірювальним приборам і автоматиці з радіоактивними речовинами і джерелами іонізуючих випромінювань, на якій працював позивач, до Списком №1 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах не є спірним у даному випадку.

Відтак, період на посаді слюсаря по контрольно-вимірювальним приборам і автоматиці з радіоактивними речовинами і джерелами іонізуючих випромінювань у ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (перейменоване у ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь») з 25.05.2000 по 05.04.2001 має бути зараховано відповідачем до пільгового стажу за Списком №1.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Зважаючи на природу та підстави даного спору та, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, - суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 з 25.05.2000 по 05.04.2001 у радіоізотопній лабораторії на посаді слюсаря по контрольно-вимірювальним приборам і автоматиці з радіоактивними речовинами і джерелами іонізуючих випромінювань у ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (після перейменування ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь») та зобов`язати відповідача зарахувати позивачу вказаний період роботи до пільгового стажу за Списком №1, перерахувавши розмір пенсії та здійснити її виплату з часу призначення із урахуванням різниці, яка вже була виплачена.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 77, 242-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 в зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 25.05.2000 по 05.04.2001 у радіоізотопній лабораторії на посаді слюсаря по контрольно-вимірювальним приборам і автоматиці з радіоактивними речовинами і джерелами іонізуючих випромінювань ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (після перейменування ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 період його роботи з 25.05.2000 по 05.04.2001 у радіоізотопній лабораторії на посаді слюсаря по контрольно-вимірювальним приборам і автоматиці з радіоактивними речовинами і джерелами іонізуючих випромінювань ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (після перейменування ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»), у зв`язку із чим перерахувати розмір пенсії та здійснити її виплату з часу призначення із урахуванням різниці, яка вже була виплачена.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак