Справа № 240/20059/20
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112010201
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Семенюка М.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду роботи адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів з 07.06.1998 року по 06.06.2001 року, що складає 3 роки 00 місяців 00 днів, а також половини строку мого навчання з 01.09.1979 року по 30.06.1984 року у Ростовському державному університеті імені М.А. Суслова за спеціальністю "пpaвoзнaвcтвo, що складає 2 роки 05 місяців 00 днів, згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який виданий Житомирським апеляційним судом 03.11.2020 року вих. № 1493/20;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зарахувати до стажу моєї роботи на посаді судді згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який виданий Житомирським апеляційним судом 03.11.2020 року вих. № 1493/20: 1) період роботи адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів з 07.06.1998 року по 06.06.2001 року, що складає 3 роки 00 місяців 00 днів; 2) половину строку мого навчання з 01.09.1979 року по 30.06.1984 року у Ростовському державному університеті імені М.А. Суслова за спеціальністю "правознавство", що складає 2 роки 05 місяців 00 днів; 3) період роботи безпосередньо на посаді судді з 08.06.2001 року по 03.11.2020 року - 19 років 03 місяці 22 дні (Червоногвардійський районний суд м. Макіївки Донецької області з 08.06.2001 року по 07.10.2005 року, що складає 04 роки 04 місяці; Апеляційний суд Донецької області з 10.10.2005 року по 05.06.2015 року, що складає 09 років 07 місяців 26 днів; Апеляційний суд Житомирської області з 08.06.2015 року по 17.12.2018 року, що складає 03 рік 06 місяців 10 днів; Житомирський апеляційний суд з 18.12.2018 року по 03.11.2020 року, що складає 01 рік 10 місяців 16 днів);
- здійснити перерахунок та виплату мені за весь час, починаючи з 04.11.2020 року по день виконання судового рішення, різниці між виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та перерахованим у розмірі 58 відсотків суддівської винагороди судді.
В обґрунтування позову зазначає, що їй протиправно не враховано в стаж роботи судді три роки стажу роботи за юридичною професією, - адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів, та половину строку навчання на денній формі у Ростовському державному університеті ім. М.А. Суслова.
Ухвалою від 24.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач подав відзив на позов (а.с.47-54), в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що оскільки періоди навчання (з 01.09.1979 по 01.06.1984 відповідно до диплому) та роботи (з 04.05.1984 по 29.01.1986 згідно трудової книжки) перетинаються, тому не зараховано половину строку навчання до стажу роботи на посаді судді; посада адвоката не передбачений ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а тому період роботи на вказаній посаді не зараховано до стажу роботи на посаді судді.
Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Наказом голови Житомирського апеляційного суду від 03.11.2020 № 317-к (а.с.28) ОСОБА_1 , суддю Житомирського апеляційного суду відраховано зі штату суду 03.11.202, відповідно до п.4 ч.6 ст.126 Конституції України, на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 20.10.2020 № 2863/0/15-20 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Житомирського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку" (а.с.24-25).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 09 листопада 2020 року № 72 (а.с.30-31) ОСОБА_1 як судді у відставці призначено щомісячне довічне грошове утримання згідно Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з 04.11.2020 року довічно, виходячи із стажу судді 19 років 3 місяці 20 днів у розмірі 50 % від суддівської винагороди.

Листом від 11.11.2020 № 18387-18980/Ш-02/8-0600/20 (а.с. 32) Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача про те, що чинним законодавством передбачено збільшення щомісячного довічного грошового утримання саме за роботу на посаді судді, а оскільки страховий стаж становить 41 рік 27 днів, в тому числі 19 років 3 місяці 20 днів на посаді судді, тому встановлено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 50% від суддівської винагороди.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що спір виник у зв`язку з не зарахуванням відповідачем при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи позивача на посаді судді трьох років стажу адвокатської діяльності, половини (2 роки 05 місяців 00 днів) строку навчання у Ростовському державному університеті ім. М.А. Суслова з 01.09.1979 по 30.06.1984 та визначенням відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно ч. 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Щодо врахування трьох років стажу адвокатської діяльності.

Як вбачається з трудової книжки позивача (а.с.18-20), вона з 01.08.1986 по 06.06.2001 працювала адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів та з 08.06.2001 призначена на посаду судді Червоноградського районного суду м. Макіївка Донецької області Донецької області на підставі Указу Президента України "Про призначення суддів" від 16.05.2001 № 311/2001 (а.с.13).

Відповідно до частини 2 статті 137 Закону № 1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Як зазначено вище ОСОБА_1 16.05.2001 була призначена на посаду судді Указом Президента України.

Станом на 16.05.2001 діяла:

- редакція Конституції України, ч. 3 ст. 127 якої передбачено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою;

- редакція Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-XII, ч. 1 ст. 7 якого було передбачено право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

При цьому суд звертає увагу на лист Вищої ради правосуддя, Верховного Суду, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Національної школи суддів України "Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді" від 05.11.2018 № 41783/0/9-18, № 2664/0/2-18, № 01-6757/18, № 9рс-1112/18, № 1-22433/18, № 02/3878 в якому зазначено:

"3. Вимоги, визначені Законом України від 15.12.1992 № 2862-XII "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-XII), діяли з 10.02.1993 до 05.07.2001 при обранні суддів на посаду вперше.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2862-XII право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону мав громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, мав вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

...

З огляду на зазначене, право на зарахування стажу роботи в галузі права до двох років (фактичний стаж за юридичною спеціальністю) мають судді, яких було обрано на посаду судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 2862-XII на день їх обрання.

...

Звертаємо увагу, що у період з 28.06.1996 до 05.07.2001 вимоги, визначені Законом № 2862-XII, не відповідали вимогам, встановленим Конституцією України.

Частиною третьою статті 127 Конституції України (редакція у період з 28.06.1996 до 05.07.2001) визначалось, що на посаду судді міг бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який мав вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживав в Україні не менш як десять років та володів державною мовою.

Одночасно статтею 7 Закону № 2862-XII (редакція у період з 28.06.1996 до 05.07.2001) передбачалось, що право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону мав громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, мав вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

У разі існування неузгодженості між актами, виданими одним й тим же органом, але які мають різну юридичну силу, застосовується акт вищої юридичної сили. Наприклад, у випадку суперечності норм закону та Конституції України, які прийняті Верховною Радою України - колізія вирішується на користь Конституції, яка має найвищу юридичну силу."

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України (ч. 3 ст. 7 КАС України).

Тобто на момент призначення позивача вперше на посаду судді Конституцією України - Основним Законом України була визначена вимога, яка надавала право для такого призначення, про наявність стажу роботи у галузі права не менш як три роки, а тому до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 зараховується три роки стажу роботи адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів.

При цьому суд звертає увагу, що відсутність інформації щодо сплати страхових внесків ФОП ОСОБА_1 за період з 05.01.1994 по 31.12.2003, про що відповідачем зазначено у відзиві на позов, не є підставою для не зарахування до стажу роботи на посаді судді позивачем трьох років стажу роботи адвокатом.

Щодо врахування половини (2 роки 05 місяців 00 днів) строку навчання у Ростовському державному університеті ім. М.А. Суслова з 01.09.1979 по 30.06.1984.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Позивач була призначена на посаду судді Указу Президента України "Про призначення суддів" від 16.05.2001 № 311/2001 (а.с.13).

Пунктом 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", в редакції станом на 16.05.2001, установлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", в редакції на момент обрання ОСОБА_1 на посаду судді апеляційного суду Донецької області Постановою Верховної Ради України від 02.11.2006 № 309-V (а.с.16) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Тобто, відповідно до законодавства, що діяло на день призначення/обрання ОСОБА_1 на посаду судді, до її стажу роботи на посаді судді до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, зараховується половина строку навчання/навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах/на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Згідно записів в трудової книжці ОСОБА_1 (а.с.18) вона навчалась в Ростовському державному університеті з 01.09.1979 по 21.04.1984.

Відповідно до диплому НОМЕР_1 (а.с.11) та архівної довідки Північного федерального університету від 16.11.2020 № 203.01.01-16/668 (а.с.57), ОСОБА_1 в 1979-1984 роках навчалась за денною (очною) формою у Ростовському державному університеті ім. М.А. Суслова на юридичному факультеті. Суд звертає увагу, що у вказаних документах, не зазначено, як в трудовій книжці, дата закінчення навчання, а тому твердження позивача про навчання у зазначеному закладі з 01.09.1979 по 30.06.1984 не підтверджується дослідженими доказами.

Таким чином до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 зараховується половину строку навчання з 01.09.1979 по 21.04.1984 за денною (очною) формою у Ростовському державному університеті ім. М.А. Суслова на юридичному факультеті, а саме 2 роки 3 місяці 26 днів, а не 2 роки 05 місяців 00 днів, як просить позивач.

Отже, позивач має стаж роботи на посаді судді, що дає йому право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, понад 24 роки (19 років 03 місяця 20 днів визначених відповідачем+2 роки+2 роки 03 місяці 26 днів), а тому відповідачем при прийнятті рішення від 09 листопада 2020 року № 72 про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання згідно Закону України "Про судоустрій і статус суддів" протиправно не було враховану в стаж роботи судді 5 років 3 місяця 26 днів, у зв`язку із чим невірно визначений відсотковий розмір (50%) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який з урахуванням вказаного стажу та приписів ч. 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII повинен складати 58%.

Враховуючи наведене, суд визнає протиправним дії відповідача щодо не врахування до стажу роботи на посаді судді 5 років 3 місяця 26 днів при призначенні ОСОБА_1 з 04.11.2020 рішенням від 09 листопада 2020 року № 72 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та для захисту прав і інтересів позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до визначеного рішенням від 09 листопада 2020 року № 72 стажу (19 років 03 місяця 20 днів) роботи позивача на посаді судді 5 років 3 місяця 26 днів, призначити і виплатити їй з 04.11.2020 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше проведених виплат.

Позивач у позовній заяві просить суд встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дня набрання ним законної сили.

Відповідно до змісту статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, і має застосовуватися у виключних випадках.

Разом із тим, слід вказати, що позивач зазначаючи про необхідність встановлення судового контролю не зазначає про причини такої (необхідності) чи обставини, які б свідчили, що рішення суду ухвалене у даній справі не буде виконано відповідачем.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що вказані процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке пов`язане з наявністю певних передумов, які можуть свідчити про ухилення відповідача від обов`язку виконати судове рішення, та може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі № 235/7638/16-а.

Оскільки позов задоволено частково, відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача належить стягнути понесені нею судові витрати в сумі 420,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-248 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, код 13559341) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не врахування до стажу роботи на посаді судді 5 років 3 місяця 26 днів при призначенні з 04.11.2020 ОСОБА_1 рішенням від 09 листопада 2020 року № 72 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати 5 років 3 місяця 26 днів до визначеного рішенням від 09 листопада 2020 року № 72 стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді та призначити і виплатити ОСОБА_1 з 04.11.2020 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні позовних вимог щодо зарахування до стажу половини навчання в період з 22.04.1984 по 30.06.1984 відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 420,40 грн. грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк