Справа № 400/4125/20
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 р. № 400/4125/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:визнання протиправним та скасування рішення від 08.07.2020 № 24/03.02-р; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 08.07.2020 року № 24/03.02-р та зобов`язання здійснити призначення та виплачувати з 02.07.2020 року ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 84/14-29-13-02-12 від 05.06.2020 року та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах. віднесених до категорій посад державної служби. і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 85/14-29-13-02-12 від 05.06.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що відповідачем протиправно, за наявності у ОСОБА_1 всіх необхідних умов, визначених законодавством для переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", відмовлено у такому переведенні з підстав відсутності необхідного стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби для призначення пенсії та не зарахування до стажу державної служби періоди роботи в органах державної податкової служби. Позивач зазначає, що посади які він обіймав в податковому органі, відповідно до вимог ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ зараховується до стажу державної служби для призначення пенсії.

Відповідач надав відзив на позов. просив в задоволенні позовних вимог вказавши, що періоди роботи в органах державної податкової служби, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, тому права на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» у позивача немає.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та з 09.07.2003 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 в період з 12.05.1975 по 24.05.1977 року позивач проходив службу в армії та в подальшому працював:

- з 01.06.1979 по 01.02.1980 економістом по державних доходах в Вознесенському міському фінансовому відділі Миколаївської області;

- з 01.02.1980 по 03.04.1981 рєвізор-інспектор відділу державних доходів в Миколаївському обласному фінансовому управлінні Миколаївської обласної ради народних депутатів;

- з 03.04.1981 по 01.08.1983 старшим ревізором-інспектором відділу державних доходів в Миколаївському обласному фінансовому управлінні Миколаївської обласної ради народних депутатів;

- з 01.08.1983 по 01.04.1987 старшим економістом відділу державних доходів в Миколаївському обласному фінансовому управлінні Миколаївської обласної ради народних депутатів;

- з 01.04.1987 по 11.05.1988 старшим ревізором-інспектором відділу державних доходів в Миколаївському обласному фінансовому управлінні Миколаївської обласної ради народних депутатів;

- з 11.05.1988 по 19.06.1990 головним податковим податковим ревізором-інспектором відділу державних доходів в Миколаївському обласному фінансовому управлінні Миколаївської обласної ради народних депутатів;

- з 20.06.1990 по 30.01.1991 головним державним податковим інспектором в державній податковій інспекції мінфіну УРСР по Миколаївській області;

- з 30.01.1991 по 03.01.1994 начальником відділу податків з населення в державній податковій інспекції по Миколаївській області; 31.10.1992 - за результатами атестації ОСОБА_1 присвоєно персональне звання - Радник податкової служби 11 рангу;

- з 03.01.1994 по 16.11.1994 начальником управління обслуговування платників податків в державній податковій інспекції по Миколаївській області;

- з 18.11.1994- ОСОБА_1 прийняв присягу державного службовця;

- з 16.11.1994 по 13.08.1996 заступником начальника інспекції - начальником управління обслуговування платників податків в державній податковій інспекції по Миколаївській області;

- з 13.03.1995 за результатами атестації ОСОБА_1 персональне звання - Радник податкової служби І рангу;

- з 14.08.1996 по 25.11.1996 начальником державної податкової інспекції по м. Миколаєву;

- з 26.11.1996 по 11.12.1996 виконуючим обов`язки голови державної податкової адміністрації в м. Миколаєві; - з 11.12.1996 по 22.04.1997 головою державної податкової адміністрації в м. Миколаєві;

- з 23.04.1997 по 18.07.2002 начальником відділу по роботі з платниками податків в державній податковій адміністрації в Миколаївській області;

- з 18.07.2002 по 14.02.2005 начальником відділу громадських зв`язків та масово-роз`яснювальної роботи в державній податковій адміністрації в Миколаївській області;

- з 14.02.2005 по 01.10.2005 начальником відділу по обслуговуванню платників податків в державній податковій адміністрації в Миколаївській області;

- з 01.10.2005 по 01.01.2007 начальником відділу зв`язків з громадськістю, засобами масової інформації та масово - роз`яснювальної роботи в державній податковій адміністрації в Миколаївській області;

- з 01.01.2007 по 01.03.2011 начальником відділу масово - роз`яснювальної роботи та звернень громадян в державній податковій адміністрації в Миколаївській області.

02.07.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його з пенсії за віком на пенсію згідно Закону України "Про державну службу".

Відповідач рішенням від 08.07.2020 № 24/03.02-р відмовив в переході з пенсії за віком згідно з Законом № 1058 IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до закону України від 10.12.2015 № 889 VIІІ «Про державну службу згідно з поданою заявою від 02.07.2020 року, з підстав не зарахування до стажу державної служби періодів роботи в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких присвоєні персональні чи спеціальні звання-не зараховується до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

У статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (надалі - Закон № 889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу», крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом №889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом №889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, право на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, станом на час роботи позивача на відповідних посадах в податковому органі, визначав Закон України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII (надалі також - Закон №3723-XII).

Відповідно до статті 1 цього Закону державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові

повноваження.

Прийняття на державну службу, просування по ній службовців, стимулювання їх праці, вирішення інших питань, пов`язаних із службою, проводиться відповідно до категорій посад службовців, а також згідно з рангами, які їм присвоюються (стаття 24 Закону №3723-XII).

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04 грудня 1990 року №509-XII «Про державну податкову службу в Україні».

За змістом частини 1 статті 4 вказаного Закону, Державна податкова адміністрація України, якій підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 778 від 26.05.2007 (чинного на час роботи позивача на відповідних посадах в виникнення спірних відносин), забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.

За змістом статті 15 Закон України «Про державну податкову службу в Україні» посадові особи органів державної податкової служби здійснюють організаційно-розпорядчі та консультативно-дорадчі функції, визначені законодавством України. Правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права і обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу». Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання.

Статтею 6 цього Закону визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (надалі також - Порядок №283).

Порядком №283 регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Згідно пункту 1 Порядку №283 цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Відповідно до пункту 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку (ч.15 ст.37 Закону №3723-ХІІ).

Також пунктом 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Доводи відповідача про те, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ у зв`язку з тим, що йому присвоєно спеціальне звання як посадовій особі контролюючого органу, а тому його посада не відноситься до категорії посад державної служби, є безпідставними та повністю спростовуються положеннями ст. 344 Податкового кодексу України та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994.

Таким чином, суд дійшов висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Аналогічний підхід застосування норм права висловлений і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 19.06.2018 (справа № 465/7218/16-а), від 03.07.2018 (справа № 586/965/16-а), від 13.12.2018 (справа №539/1855/17).

Як слідує з матеріалів справи, єдиною підставою відмови відповідачем позивачу у переведенні на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" є недостатність стажу державної служби з підстав не зарахування до стажу державної служби періодів роботи в органах державної податкової служби, в період перебування на яких були присвоєні спеціальні звання.

Враховуючи, що ОСОБА_1 у період з 20.06.1990 року по 01.03.2011 року працював посадовою особою у податковому органі і такий період підлягає зарахуванню до стажу державної служби, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача у незарахуванні позивачу до стажу державної служби періодів роботи в податковий органах, в яких було присвоєне персональне звання.

У зв`язку із тим, що позивачу протиправно відмовлено у зарахуванні до стажу державної служби періодів роботи в органах державної податкової служби, в яких було присвоєне персональне звання, враховуючи, що період роботи позивача в податковому органі з 20.06.1990 року по 01.03.2011 року підлягає зарахуванню до стажу державної служби, з метою недопущення порушення прав позивача та ефективного їх захисту, керуючись ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 14.08.1996 року 25.11.1996 року, з 11.12.1996 року по 22.04.1997 року, з 23.04.1997 року по 01.03.2011 року в органах державної податкової служби.

На підставі вищезазначеного, враховуючи, що судовим розглядом підтверджено стаж державної служби позивача у період роботи з 14.08.1996 року 25.11.1996 року, з 11.12.1996 року по 22.04.1997 року, з 23.04.1997 року по 01.03.2011 року , суд зазначає, що з врахуванням цього періоду та періоду роботи з 01.06.1979 по 01.02.1980 року, з 20.06.1990 по 13.08.1996 року, наявність якого відповідачем не заперечується, стаж державної служби позивача станом на 01 травня 2016 року становить більше 20 років.

Таким чином, оскільки позивач станом на час звернення до пенсійного органу досягнула 62 років та має понад 20 років стажу державної служби на дату набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ, тому наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача перевести з 02.07.2020 року на пенсію державного службовця.

Водночас, щодо вимоги про зобов`язання відповідача врахувати довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 84/14-29-13-02-12 від 05.06.2020 року та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби. і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 85/14-29-13-02-12 від 05.06.2020 року, суд зазначає, що право особи на призначення пенсії встановлюється на підставі розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 5 ст. 45 Закону 1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що відмовляючи позивачу у переведенні на пенсію за іншим законом, відповідачем не розглядалось питання щодо врахування чи не врахування наданих позивачем довідок щодо заробітної плати.

Відповідач взагалі не вирішив питання про призначення позивачу пенсії згідно Закону № 889-VIII. При цьому, саме відповідач на виконання покладених на нього повноважень повинен здійснювати вирахування показників пенсії, яка призначається або перераховується.

В даному випадку, відповідачем не досліджувались документи, подані позивачем, та не здійснювався відповідний розрахунок пенсії позивача.

Разом з цим, такий розрахунок пенсії має бути здійснений при призначенні пенсії.

Отже, вимоги позивача про зобов`язання відповідача врахувати довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 84/14-29-13-02-12 від 05.06.2020 року та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби. і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 85/14-29-13-02-12 від 05.06.2020 року, задоволенню не підлягають, як передчасні.

Як визначено ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області 24/03.02-р від 08 липня 2020 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) період роботи з 14.08.1996 року 25.11.1996 року, з 11.12.1996 року по 22.04.1997 року, з 23.04.1997 року по 01.03.2011 року в органах державної податкової служби.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) призначити, нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) відповідно до Закону України "Про державну службу", починаючи з 02.07.2020 року.

5. В решті позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Мельник