Справа № 440/5937/20
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/5937/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2020 року позивачі звернулися до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просять зобов`язати Полтавський обласний військовий комісаріат видати посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби" відповідно до постанови КМУ від 28 травня 1993 року № 379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби матері та батьку загиблого лейтенанта ОСОБА_3 .
В обгрунтування позовної заяви позивачі зазначили, що Полтавським обласним військовим комісаріатом протиправно відмовлено у виданні посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби" відповідно до постанови КМУ від 28 травня 1993 року № 379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби матері та батьку загиблого лейтенанта ОСОБА_3 . Стверджували, що для видачі такого посвідчення наявні усі необхідні та достатні підстави, які підтверджені відповідними документами.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
19 листопада 2020 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 на позов. У відзиві відповідач зазначив, що згідно матеріалів службового розслідування померлий син позивачів лейтенант ОСОБА_3 на підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19 березня 2014 року № 15 призваний за мобілізацією на військову службу до Збройних Сил України і проходив військову службу в цьому ж військовому комісаріаті на посаді старшого офіцера відділення офіцерів запасу і кадрів. Як установлено службовим розслідуванням з урахуванням постанови про закриття кримінальної справи від 30 січня 2015 року, у діях водія мотоцикла ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимог підпункту 12.1, 12.9 "б" та пункту 3.29 розділу 33 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Крім того батьки загиблого не перебували на його утриманні (а.с. 82-83).
01 грудня 2020 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява позивачів про виправлення описки (а.с. 110).
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року виправлено описку в ухвалі суду від 06 листопада 2020 року.
Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Згідно із частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі наказу військового комісара Хорольсько-Семенівського об`єднаного районного військового комісаріату від 19 березня 2014 року № 15 призваний за мобілізацією на військову службу до Збройних Сил України, а саме як призначений на доукомплектування ОРВК до штатів воєнного часу (а.с. 94).
Згідно наказу військового комісара Хорольсько-Семенівського об`єднаного районного військового комісаріату від 31 жовтня 2014 року № 130 ОСОБА_3 вибув у щорічну відпустку (а.с. 95).
Як випливає із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хорольського районного управління юстиції у Полтавській області 24 листопада 2014 року, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 29 років (а.с. 17).
У копії лікарського свідоцтва про смерть № 134 від 22 листопада 2014 року з довідкою про причину смерті ОСОБА_3 зазначено причину смерті: крововилив в мозок і над його оболонки, перелом основи черепа, закрита черепно-мозкова травма (а.с. 21).
У акті службового розслідування обставин загибелі військовослужбовця Хорольсько-Семенівського ОРВК, затвердженого тво військового комісара Хорольсько-Семенівського ОРВК О.Г.Мащенко 27 листопада 2014 року, зазначено, що лейтенант ОСОБА_3 перебуваючи в черговій щорічній відпустці, 21 листопада 2014 року о 17:00 год в с. Ковтуни Хорольського району на автошляху Київ-Харків скоїв ДТП. При виїзді встановлено, що близько 17.00 год 21 листопада 2014 року на 228 кв. автошляху Київ-Харків в с. Ковтуни Хорольського району в напрямку м. Київ рухався мотоцикл Кавасакі під керуванням лейтенанта ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 . При виконанні маневру обгін, він не впевнився, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, виїхавши на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем DAF д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 . У наслідок ДТП водій мотоцикла лейтенант ОСОБА_3 загинув на місці (а.с. 89).
Наказом тво начальника військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 № 142 від 24 листопада 2014 року лейтенанта ОСОБА_3 , старшого офіцера відділення офіцерів запасу і кадрів Хорольсько-Семенівського об`єднаного районного військового комісаріату, який загинув у ДТП 21 листопада 2014 року, виключити зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 96).
12 червня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявами у яких просили видати посвідчення "Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби", відповідно до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (а.с. 84-85).
Листом № 12/2527/ВСЗ від 01 вересня 2020 року військовий комісар Полтавського обласного військового комісаріату ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що згідно поданих матеріалів дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення правил дорожнього руху лейтенантом ОСОБА_3 . За даними постанови про закриття кримінального провадження № 0000521 смерть ОСОБА_3 є наслідком ДТП в результаті порушення правил дорожнього руху, тобто внаслідок адміністративного порушення. За даних умов, підстав для оформлення і видачі посвідчення "Слен сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби" для членів сім`ї не вбачається (а.с. 99).
Не погодившись з такою відповіддю Полтавського ОВК, позивачі звернулися до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За змістом статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно з приписами частини шостої статті 18 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" вдова (вдівець) загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік) військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, які перебували на його утриманні, мають право на пільги, передбачені цим Законом.
Частиною тринадцятою статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Форма та порядок видачі посвідчень встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінетом Міністрів України затверджено постанову від 28 травня 1993 року № 379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби" (надалі - Постанова № 379).
Постановою №379 установлено, що посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (надалі - посвідчення), видаються батькам, дружині або чоловіку та дітям указаних військовослужбовців за зразками згідно з додатками N 1 і 2. Підставою для видачі посвідчення є документ, який підтверджує факт загибелі (смерті) чи пропажі безвісти військовослужбовця, виданий військовим комісаріатом; дітям військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби, посвідчення видаються після досягнення ними 7-річного віку; дітям, які не досягли цього віку, передбачені законодавством пільги надаються на підставі довідки, що видається одному з членів сім`ї військовослужбовця.
З аналізу викладених норм вбачається, що в разі смерті військовослужбовця під час проходження військової служби, члени сімей військовослужбовців мають право на пільги, гарантії та компенсації, а також на отримання посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців.
При цьому постанова №379 не має розширеного тлумачення підстав, як для видання так і відмови у видачі посвідчення, окрім як загибелі (смерті) чи пропажі безвісти під час проходження військової служби військовослужбовця.
Таким чином визначальним є проходження військовослужбовцем військової служби та настання в даний проміжок часу відповідної події, як то загибелі (смерті) чи пропажі безвісти.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається: 1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу; 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; 3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних; 4) день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається: 1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу; 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; 3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних; 4) день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_3 на підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19 березня 2014 року № 15 призваний за мобілізацією на військову службу до Збройних Сил України, а саме як призначений на доукомплектування ОРВК до штатів воєнного часу.
Наказом тво начальника військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 № 142 від 24 листопада 2014 року лейтенанта ОСОБА_3 , старшого офіцера відділення офіцерів запасу і кадрів Хорольсько-Семенівського об`єднаного районного військового комісаріату, який загинув у ДТП 21 листопада 2014 року, виключити зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 96).
Як випливає із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хорольського районного управління юстиції у Полтавській області 24 листопада 2014 року, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 29 років.
Таким чином смерть ОСОБА_3 настала під час проходження військової служби.
При цьому, посилання відповідача, як на підставу для відмови у видачі посвідчення, викладені у листі № 12/2527/ВСЗ від 01 вересня 2020 року, не передбачені постановою КМУ від 28 травня 1993 року № 379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби".
Стосовно тверджень відповідача, що батьки загиблого військовослужбовця не перебували на його утриманні, суд, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року по справі № 440/2100/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію в разі втрати годувальника згідно статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 16 січня 2020 року (офіційне посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень - http://reestr.court.gov.ua/Review/89780615); рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року по справі " 440/5273/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_2 пенсію в разі втрати годувальника відповідно до абзацу 1 пункту "в" частини четвертої статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з 16 січня 2020 року (офіційне посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень - http://reestr.court.gov.ua/Review/93560716).
Відповідно до статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.
Таким чином, відповідач дійшов передчасних висновків, що батьки загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 не перебували на його утриманні.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Суд бере до уваги, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 30 жовтня 2020 року №227 Полтавський обласний військовий комісаріат переформований у Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (ідентифікаційний код - 07851296) з 31 жовтня 2020 року.
Таким чином, суд вважає за необхідне, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивачів зобов`язати Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки видати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби" відповідно до постанови КМУ від 28 травня 1993 року № 379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби матері та батьку загиблого лейтенанта ОСОБА_3 .
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 139, 241-246, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд, -
В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) до Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вул. Шевченка, 78, м. Полтава, 36039, ) про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Зобов`язати Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки видати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби" відповідно до постанови КМУ від 28 травня 1993 року № 379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби матері та батьку загиблого лейтенанта ОСОБА_3 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя С.О. Удовіченко