Справа № 1.380.2019.000738
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 1.380.2019.000738 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Лічевецького І.О., Бєлової Л.В.

за участю секретаря Юрковець А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника Генерального штабу- Головнокомандувач Збройних Сил України, Міністерства оборони України, третя особа: Національне агентство з питань запобігання корупції Департамент організації роботи із запобігання та виявлення корупції про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду, оскільки вважає протиправними дії відповідача 1 при здійсненні контролю за процесом виконання директиви в частині затвердження плану проведення організаційних заходів у Збройних силах України у 2019 році, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що виконання Плану проведення організаційних заходів у Збройних Силах України у 2019 році (далі по тексту - План), в частині, що стосується переформування Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції передбачає проведення організаційно-штатних заходів, унаслідок яких відбувається скорочення військових посад, зокрема. У тому числі підлягає скороченню посада начальника Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції, яку обіймає позивач. Зважаючи на це, вважає, що директива Міністерства оборони України та Генерального штабу збройних Сил України від 31.01.2019 №Д-322/1/1 в частині затвердження Плану є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою та посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також не правильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати вказане рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2020 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на обставини аналогічні викладеним в позовній заяві.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач проходив службу на посаді начальника Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції, з місцем дислокації у місті Львові.

Спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 31.01.2019 №Д-322/1/1 передбачено проведення організаційних заходів у Збройних Силах України в 2019 році (далі по тексту - Спільна директива).

У відповідності до пункту 1 Спільної директиви затверджено План проведення організаційних заходів у Збройних Силах України, у тому числі, що стосується переформування Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції у Західний територіальний відділ з питань запобігання та виявлення корупції, з дислокацією на попередніх фондах, утримання за штатом №02/400-51(01).

Позивач, вважаючи, що зазначена Спільна директива в частині затвердження Плану про переформування Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції є неправомірною, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку взаємовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України" Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Згідно з нормами статті 8 та 10 Закону України "Про Збройні Сили України" Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством.

Міністерство оборони України здійснює зокрема військово-політичне та адміністративне управління Збройними Силами України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №671 (далі по тексту - Положення №671), Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період.

Міноборони є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили.

Підпункт 104 пункту 4 Положення №671 Міноборони відповідно до покладених на нього завдань: приймає рішення про створення, реорганізацію і ліквідацію підприємств, установ і організацій, які належать до сфери управління Міноборони, в установленому порядку здійснює затвердження положень про них (їх статутів).

Згідно з пунктом 8 Положення №671 передбачено, що з питань забезпечення організаційних заходів в апараті Міноборони Міністр видає директиви, а з питань реформування та розвитку Збройних Сил, їх бойової і мобілізаційної готовності, оперативної та бойової підготовки, здійснення організаційних заходів та інспектування - спільні з начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил накази і директиви.

Пункт 10 Положення №671 визначає, що Міністр: очолює Міноборони, здійснює керівництво його діяльністю; затверджує положення про структурні підрозділи апарату Міноборони; утворює, ліквідує, реорганізовує підприємства, установи і організації, що належать до сфери управління Міноборони, затверджує положення про них (їх статути), здійснює в межах своїх повноважень інші функції з управління об`єктами державної власності.

Відповідно до вимог підпункту 14 пункту 4 Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №406/2011 (далі - Положення №406/2011), Генеральний штаб відповідно до покладених на нього завдань розробляє штати і табелі до штатів органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України, а також штати і табелі до штатів щодо оснащення матеріально-технічними засобами спеціальних формувань, призначених для передачі під час мобілізації до Збройних Сил України.

Згідно з вимогами пункту 8 Положення начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України у межах повноважень, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів і директив, доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України, наказів та директив Міністра оборони України видає накази та директиви, організовує і контролює їх виконання.

Судом встановлено, що згідно вимог пункту п`ятого Директиви контроль за її виконанням було покладено на начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, що повністю узгоджується з наданими йому Положенням повноваженнями.

У Плані, зокрема, в частині проведення організаційних заходів у військових частинах (установах), які підпорядковані Управлінню з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України, у 2019 році передбачено провести організаційний захід стосовно переформування Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції чисельністю 3 військовослужбовці у Західний територіальний відділ з питань з питань запобігання та виявлення корупції чисельністю 6 військовослужбовців. При цьому, передбачено, що проведення зазначеного організаційного заходу необхідно здійснити до 31 жовтня 2019 року.

Водночас, рішення щодо збільшення чисельності особового складу територіальних підрозділів з питань запобігання та виявлення корупції, зокрема Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції, прийняте Міністром оборони України на підставі доповіді першого заступника Міністра оборони України від 08 грудня 2018 року № 21554/з, копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно з цим рішенням, у тому числі і начальнику Генерального штабу - Головнокомандувачу Збройних Сил України, спільно з іншими посадовими особами Міністерства оборони України визначено завдання щодо організації його виконання.

У подальшому, на підставі рішення Міністра оборони України від 08 грудня 2018 № 21554/з, начальником Відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України за вих. №406/71 від 17 січня 2019 на адресу Головного управління оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України (структурний підрозділ Генерального штабу Збройних Сил України, який у відповідності до покладених на нього завдань здійснює підготовку проектів спільних директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, які стосуються проведення організаційних заходів) надіслано лист з відповідними додатками з пропозиціями щодо переформування, зокрема Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції у Західний територіальний відділ з питань запобігання та виявлення корупції, та строки проведення такого організаційного заходу.

За результатами опрацювання зазначених пропозицій, а також пропозицій інших керівників органів військового управління, установ та структурних підрозділів Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України підготовлені проекти Директиви та Плану

Аналізуючи наведені приписи Положень, судом встановлено, що відповідачем 1, під час підготовки та видання оскаржуваних позивачем Директиви та Плану, дотримано рішення Міністра оборони України від 08 грудня 2018 № 21554/з, а також повністю враховані пропозиції щодо переформування Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції у Західний територіальний відділ з питань запобігання та виявлення корупції, у тому числі і щодо строків проведення такого організаційного заходу (до 31 жовтня 2019 року), а відтак, підстави для визнання протиправними дій відповідача 1 при здійсненні контролю за процесом виконання директиви в частині затвердження Плану проведення організаційних заходів у Збройних Силах України у 2019 році, що стосується переформування Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції у Західний територіальний відділ з питань з питань запобігання та виявлення корупції відсутні.

Зважаючи на те, що позовна вимога позивача про зобов`язання відповідачів скасувати План проведення організаційних заходів у Збройних силах України у 2019 році, в частині переформування Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції у Західний територіальний відділ з питань запобігання та виявлення корупції, який розроблений Генеральним штабом Збройних сил України, та стосується скорочення посади начальника Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції, яку займає позивач, є похідною від первинної позовної вимоги, та враховуючи, що відповідач 1 під час підготовки та видання спірного Плану, діяв у мажах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, вона також не підлягає до задоволення.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача про те, що дії відповідачів щодо прийняття Спільної директиви в частині включення до Плану питання переформування Західної територіальної групи з питань запобігання та виявлення корупції у Західний територіальний відділ з питань запобігання та виявлення корупції знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з виконанням обов`язків позивачем за посадою, у зв`язку з повідомленням про порушення третьою особою вимог Закону України "Про запобігання корупції".

Так, на думку позивача, він, як особа, яка надає допомогу в запобіганні і протидії корупції (викривач) не може бути звільнений чи примушений до звільнення, підданий з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу, як то зміна умов праці.

Позивач зазначає, що на адресу Національного агентства з питань запобігання корупції скеровувалось повідомлення про наявність фактів негативних заходів впливу на позивача як керівника Територіального підрозділу, пов`язаних із виявленням та повідомленням про порушення вимог антикорупційного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами службової діяльності у 2018 році позивач оцінений безпосереднім начальником як "займаній посаді відповідає" з рекомендацією "доцільно перемістити на рівнозначну посаду з більш доцільного використанні за фахом", висновок про що затверджений міністром оборони України 22 грудня 2018 року.

Крім того, згідно наказу Першого заступника Міністра оборони України від 15 березня 2019 року №13 позивач увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження Першого заступника Міністра оборони України з 15 березня 2019 року. Докази звільнення позивача з посади у матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, суд не вбачає порушення прав позивача спірним Планом та вважає вимоги останнього безпідставними.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Разом з цим, позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про протиправність оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції під час вирішення даної справи, які відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для його скасування, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді І.О. Лічевецький

Л.В. Бєлова

Повний текст постанови складено 24 грудня 2020 року.