Справа № 815/4012/13-а
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року

м. Київ

справа №815/4012/13-а

адміністративне провадження №К/9901/19782/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року (Судді: Домусці С.Д., Коваль М.П., Кравець О.О.),

у справі № 815/4012/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області

про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - відповідач, ДПІ у Київському районі м. Одеси), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.04.2013 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 54 235,75 грн та нараховані штрафні санкції в розмірі 13 558,93 грн; визнати протиправними дії відповідача щодо прийняття податкового повідомлення-рішення.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року скасовано вищенаведену постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою позов задоволений частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси від 10.04.2013 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ в розмірі 64 878,02 грн. (за основним платежем - 51 902,42 грн., за штрафними санкціями - 12 975,60 грн.). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Крім цього, по господарським операціям з контрагентом ПП «Кантри-групп» взагалі не надано підтверджуючих документів.

Доводи касаційної скарги обґрунтував правомірністю прийняття податкового повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ, оскільки представником позивача не доведено, що понесені позивачем витрати обумовлені виробничою необхідністю та мали реальний характер.

Позивач у відмовленій частині позовних вимог постанову суду апеляційної інстанції в касаційному порядку не оскаржив.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2018 року касаційну скаргу передано на розгляд судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.1 ст.79 ПК України ДПІ у Київському районі м. Одеси проведено позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань правових відносин з ПП «Кантри-групп» та ПП «Виктори-Проджект» за період з 01.01.2010 р. по 31.05.2010 р.

При проведенні перевірки податковим органом запитами від 17.05.2012 р. №6457/17-02 та від 14.12.2012 р. №23245/17-01 у позивача витребувані первинні документи по господарських операціях з вказаними контрагентами, у відповідь на які листом від 30.05.2012 р. (вхід. № 10341/13) ФОП ОСОБА_1 до податкового органу надав первинні документи по ПП «Виктори-Проджект» (договір поставки, видаткові накладні та податкові накладні), а по ПП «Кантри-групп» документи до перевірки не надав.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складений акт від 25.12.2012р. № 2734/17-01//107 з висновками про непідтвердження позивачем реальності здійснення фінансово-господарських операцій ФОП ОСОБА_1 з суб`єктами господарювання ПП «Кантри-групп» та ПП «Виктори-Проджект», що призвело до порушення позивачем пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, п.п.7.2.1, п.п.7.2.6 п.7.2, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» у зв`язку з завищенням податкового кредиту з ПДВ по деклараціям за січень 2010 року - травень 2010 року на загальну суму 54 235,75 грн. З врахуванням викладеного позивачем занижені суми податку на додану вартість, які підлягають нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду за січень 2010 року - травень 2010 року в сумі 54235,75 грн. (у т.ч. у січні 2010 року - 4 327,43 грн., лютому 2010 року - 17 135,64 грн., березні 2010 року - 21 307,46 грн., квітні 2010 року - 5 731,83 грн., травні 2010 року - 5 733,36 грн.).

Відповідно до акту перевірки контролюючий орган при перевірці використовував: реєстраційні документи; облікову справу платника; реєстри виданих та отриманих податкових накладних по ПДВ; договір поставки № 27/01 від 27.01.2010р. з ПП «Виктори-Проджект»; податкові накладні та видаткові накладні; первинні банківські документи; податкову інформацію, наявну в ДПІ у Київському районі м. Одеси Одеської області ДПС; відповіді ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС від 18.06.2012р. № 20483/7/22-02/22, від 30.05.2012р. № 17323/10/22-2; запити ДПІ у Київському районі м. Одеси Одеської області ДПС від 15.05.2012р. №6457/17/02, від 14.12.2012р. №2324/17-01 щодо надання документів на перевірку та відповідь ФОП ОСОБА_1 від 30.05.2012 р. за вх. № 10341/13 з додатками. В акті перевірки контролюючий орган також посилався і на наявність обвинувального вироку Приморського районного суду м. Одеси у відношенні громадянина ОСОБА_2 (ч.1, ч.2 ст.205 КК України - фіктивне підприємництво) щодо здійснення незаконної діяльності фіктивними підприємствами з ПП «Кантри-групп» та ПП «Виктори-Проджект», які, у свою чергу, є постачальниками ФОП ОСОБА_1 у період з 01.01.2010 р. по 31.05.2010 р.

Перевіряючи господарські правовідносини ФОП ОСОБА_1 з ПП «Кантри-групп», контролюючий орган встановив, що ПП «Кантри-групп» відвантажено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 товару на загальну суму ПДВ - 2333,33 грн., що підтверджено накладними, виписаними постачальником ПП «Кантри-групп». Суми ПДВ за вказаними господарськими операціями ФОП ОСОБА_1 не відображено в реєстрі отриманих податкових накладних, однак включено до податкового кредиту з ПДВ за травень 2010 року. Також, податковий орган в акті перевірки посилається на відповідь ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 30.05.2012р. №17323/22-2 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Кантри-групп», у зв`язку з тим, що відповідно до бази даних АІС РПП до ЄДР внесений запис про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням.

Щодо господарських правовідносин ФОП ОСОБА_1 з ПП «Виктори-Проджект», контролюючий орган встановив, що ПП «Виктори-Проджект» відвантажено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 товару на загальну суму ПДВ 51 902,42 грн., що підтверджено видатковими накладними, виписаними ПП «Виктори-Проджект» (а.с. 14). Провівши аналіз транспортування товарно-матеріальних цінностей (навантажувальні та розвантажувальні роботи) відповідно до наданих позивачем документів, контролюючий орган встановив, що за період, який перевірявся, ФОП ОСОБА_1 не мав транспортних засобів, транспортування відбувалось за рахунок постачальників.

За результатами проведеної перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.04.2013 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 54 235,75 грн. та на підставі п. 120.1 ст. 120, п. 123.1 ст. 123 ПК України застосовані штрафні санкції в сумі 13 558,93 грн (арк. справи 18).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивач безпідставно відніс до податкового кредиту по податку на додану вартість ПДВ в сумі 54235,75 грн., оскільки фактичне придбання товарів (овочів та фруктів), передбачене договірними домовленостями між позивачем та його контрагентами не підтверджено. Зазначені висновки здійснено судом за наслідками дослідження первинних документів, наданих позивачем, інформації ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 30.05.2012р. №173232/22-20, від 18.06.2012р. №20483/7/22-2/22 про неможливість провести зустрічні звірки ПП «Кантри-групп» та ПП «Виктори-Проджект», оскільки вказані підприємства-контрагенти позивача не знаходяться за місцезнаходженнями.

Скасовуючи вищенаведену постанову суду першої інстанції та приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування податкового повідомлення-рішення № від 10 квітня 2013 року в частині нарахування податкового зобов`язання з ПДВ в розмірі 64 878,02 грн. (в тому числі: за основним платежем - 51 902,42 грн., за штрафними санкціями - 12 975,60 грн.) внаслідок документального підтвердження господарської операції по правовідносинам позивача з ПП «Виктори-Проджект». Також суд апеляційної інстанції зазначив про порушення податковим органом строків нарахування контролюючим органом податкових зобов`язань по контрагенту ПП «Виктори-Проджект» за січень та лютий 2010 року, оскільки податкова декларація з ПДВ за січень 2010 року подана 19 лютого 2010 року - 1 095 днів сплинуло 20.02.2013р.; податкова декларація з ПДВ за лютий 2010 року подана 18 березня 2010 року - 1 095 днів сплинуло 20.03.2013р., в той час як податкові зобов`язання визначені контролюючим органом 10 квітня 2013 року. При цьому суд посилався на правомірність прийняття податково повідомлення-рішення на суму ПДВ, віднесену ФОП ОСОБА_1 до складу податкового кредиту травня 2010 року в розмірі 2 333,33 грн по операціях з ПП «Кантри-групп» та правильність застосування штрафних санкцій в розмірі 583,33 грн, оскільки позивач не надав первинних бухгалтерських та податкових документів в підтвердження здійснення вказаних господарських операцій.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР (далі-Закон № 168/97-ВР) не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 зазначеного Закону встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 7.2.1 пункту 7.2. цієї статті Закону № 168/97-ВР платник податку зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: порядковий номер податкової накладної; дату виписування податкової накладної; повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об`єм); повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ціну поставки без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Згідно з пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Так, як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, оцінюючи господарські операції ФОП ОСОБА_1 з ПП «Виктори-Проджект», податковий орган враховував: листи щодо неможливості проведення зустрічної звірки ПП «Виктори-Проджект» у 2012 році; відсутність товарно-транспортних накладних; наявність обвинувального вироку у відношенні ОСОБА_2 (ч. 1, ч. 2 ст. 205 КК України - фіктивне підприємництво) щодо здійснення незаконної діяльності фіктивними підприємствами з ПП «Кантри-групп» та ПП «Виктори-Проджект», які, у свою чергу, є постачальниками ФОП ОСОБА_1 у період з 01.01.2010 р. по 31.05.2010 р.

При цьому, акт перевірки не містить будь-яких зауважень до поданих позивачем контролюючому органу: договору поставки, бухгалтерських та податкових документів, опис яких міститься в акті перевірки (а.с.13-14).

Вирок у відношенні ОСОБА_2 за ч.1, ч.2 ст.205 КК України, на який посилається податковий орган, не містить жодних посилань на фіктивну діяльність ПП «Кантри-групп» та ПП «Виктори-Проджект». (а.с. 81-88). А як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, згідно інформації з ЄДРПОУ засновником та керівником ПП «Виктори-Проджект» є ОСОБА_3 , а засновником та керівником ПП «Кантри-групп» - ОСОБА_4 .

При цьому висновки податкового органу щодо відсутності факту транспортування придбаного апелянтом у ПП «Виктори-Проджект» товару спростовуються тим, що за умовами договору поставки № 27/01 від 27.01.2010р. постачання товару здійснюється за рахунок постачальника.

До того ж, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг, а не реальність господарської операції в цілому. В межах спірних відносин податковий кредит по факту придбання послуг перевезення позивачем не формувався, що обумовлює безпідставність доводів податкового органу в частині вимог до товарно-транспортних накладних взагалі. А не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 803/1712/13-а (провадження № К/9901/27172/18).

До того ж, як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, у перевіреному періоді одним з видів діяльності ПП «Виктори-Проджект» була оптова торгівля іншими продуктами харчування (код КВЕД 51.38.0), що узгоджується з задекларованими позивачем показниками щодо поставки овочів та фруктів в асортименті, та відповідає виду діяльності, який у 2010 році здійснював ФОП ОСОБА_1 - роздрібна торгівля фруктами, овочами та картоплею (код КВЕД 52.21.0).

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про протиправність нарахування позивачу грошового зобов`язання з ПДВ по взаємовідносинам ПП «Виктори-Проджект» в розмірі 51 902,42 грн і як наслідок, штрафних санкцій на суму 12 975,60 грн.

В частині неправомірності висновків суду апеляційної інстанції по строку прийняття податкових повідомлень-рішень касаційна скарга доводів не містить.

Крім цього суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, про неправомірність посилання відповідачем в податковому повідомленні-рішенні на п. 120.1 ст. 120 ПК України, внаслідок своєчасного неподання позивачем податкових декларації з ПДВ за періоди січень - травень 2010 року. При цьому жодної суми штрафних санкцій за вказаними статтями контролюючим органом до податкового повідомлення-рішення не включено, що свідчить про механічну помилку при визначенні статей, на підставі яких застосовані штрафні санкції.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального права.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року у справі № 815/4012/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко