Справа № 380/4013/20
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/4013/20 пров. № А/857/13475/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Онишкевича Т.В.,

Шевчук С.М.,

секретаря судового засідання Смолинця А.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Сасевич О.М.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Львові о 12 год. 25 хв. 10 вересня 2020 року, повне судове рішення складено 15 вересня 2020 року, у справі №380/4013/20 за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

26.05.2020 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ), просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) щодо ненарахування індексації грошового забезпечення за період 01.07.2015 року по 01.03.2018 року;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період із березня 2018 року по вересень 2019 року без урахування розміру індексації, яка склалася на березень 2018 року та без урахування підвищення доходу і різниці між сумою індексації та розміром підвищення доходу;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період 01.07.2015 року по грудень 2015 року, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 в редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2017 року по березень 2018 року, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 в редакції з урахуванням внесених змін постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», взявши при обрахунку індексу споживчих цін наростаючим підсумком наступний місяць законодавчо встановленого (підвищеного) посадового окладу із лютого 2008 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з березня 2018 року по вересень 2019 року включно, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням розміру індексації, яка склалась на березень 2018 року та із врахуванням підвищення доходу і різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) щодо ненарахування ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період 01.07.2015 року по 01.03.2018 року; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період 01.07.2015 року по грудень 2015 року, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, в редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2017 року по березень 2018 року, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, в редакції з урахуванням внесених змін постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період із березня 2018 року по вересень 2019 року; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з березня 2018 року по вересень 2019 року включно, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням виплачених сум. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці і у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) покладається на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та виду юридичної особи. Суд першої інстанції вказав, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації та дійшов висновку, що у період з липня 2015 року по листопад 2018 року відповідач протиправно, без наявності для цього правових підстав не нараховував та не виплачував позивачу індексацію його грошового забезпечення, а тому доводи позивача в цій частині є обґрунтованими та підставними, оскільки підтверджені наявними у матеріалах справи доказами і ґрунтуються на вимогах чинних нормативно-правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини. Суд першої інстанції вказав, що визначення при розрахунку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком наступний місяць законодавчого встановлення (підвищеного) посадового окладу із лютого 2008 року й з урахуванням розміру підвищення доходу у березні 2018 року та розміру індексації станом на березень 2018 року при нарахуванні індексації забезпечення належить до повноважень Військової частини НОМЕР_2 , які є дискреційними, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки такі вимоги є передчасними та спрямовані на захист ще не порушеного права, що суперечить статті 5 КАС України, в той час як судовий захист може надаватися лише порушеним правам.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в позові, ОСОБА_1 представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року в частині відмови в позову та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що єдиним способом нарахування індексації для всіх військовослужбовців з березня 2018 року є спосіб застосування індексу споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з квітня 2018 року, а до цього застосування індексу споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з лютого 2008 року до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), тобто до березня 2018 року. Скаржник вказує, що з грудня 2015 практично в усіх працівників бюджетної сфери відбулось підвищення посадових окладів та відповідно грошових доходів. Скаржник зазначає, що за оновленим Порядком №1078 для нарахування індексації базовим буде зміна (підвищення) посадового окладу згідно з рішенням уряду. Скаржник вважає, що відповідач порушив порядок нарахування індексації, визначаючи базовим місяць за рахунок зростання доходів позивача збільшенням премій, а у липня 2014 року підстав для визначення цього місяця базовим не було.

В судовому засіданні 17.12.2020 представник позивача апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (93 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, військова частина НОМЕР_1 ) (по особовому складу) від 09.09.2019 №245-ос старшину ОСОБА_2 , інспектора прикордонної служби 3 категорії водія відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії (тип Б), звільнено у запас за п.п. «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з витягом з Наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (по особовому складу) від 30.09.2019 №269-ос, ОСОБА_2 з 30.09.2019 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Представник ОСОБА_2 адвокат Каверін С.М. 18.03.2020 звернувся із адвокатським запитом до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо надання інформації та документів, а також вжиття заходів щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення.

Листом від 23.04.2020 №11/3056за підписом Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) надано запитувані документи та повідомлено, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення буде здійснена відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України №Т/116-1743 від 03.03.2020 після надходження коштів для її виплати.

Відповідно до наданих довідок про суми виплаченої індексації ОСОБА_2 з січня 2015 року по червень 2015 року (включно) нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення у сумі 1773,41 грн.; із грудня 2018 року по вересень 2019 року (включно) нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення у сумі 1371,28 грн.; індексацію грошового забезпечення за період з липня 2015 року по листопад 2018 року не проведено по причині відсутності фінансових ресурсів для нарахування та виплати такого, що передбачено пунктом 6 статті 5 Закону України від 03.07.1991 №1282- ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» із змінами та пунктом 6 Постанови КМ України від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» із змінами.

Вважаючи, що не нарахування та невиплата індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з липня 2015 року по грудень 2018 року є протиправною бездіяльністю, а нарахування та виплата індексації грошового забезпечення в період з березня 2018 року по вересень 2019 року здійснено з порушенням законодавства, ОСОБА_1 представник ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.92 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання праці військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх трудових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.91 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону №2011-XII).

Преамбулою Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII) встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01.01.2016 101). Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078), який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 (до 01.01.2016 101) відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 2 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Згідно з пунктом 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

При цьому, до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015 базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), а базовий місяць (місяць підвищення) визначався у разі коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати.

Таким чином, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Відповідно до пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 8 пункту 4 Порядку №1078).

Слід зазначити, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Як зазначено Верховним Судом у постановах від 19 червня 2019 року (справа №825/1987/17), від 20 листопада 2019 року (справа № 620/1892/19), від 05 лютого 2020 року (справа №825/565/17) індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. За відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, нарахування індексації грошового забезпечення здійснюється у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, а саме відповідно до Порядку №1078. Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону №1282-XII, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

На підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру (місяць, в якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових).

Аналогічна правова позиція випливає зі змісту постанов Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17 і від 22 липня 2020 року у справі №400/3017/19.

У разі підвищення військовослужбовцю грошового забезпечення, для визначення базового місяця при проведенні індексації здійснюється порівняння суми підвищення грошового забезпечення та суми індексації, що нараховується в місяці збільшення грошового доходу. При проведенні такого порівняння береться грошове забезпечення до підвищення у розрахунку за повний відпрацьований місяць та величина приросту індексу споживчих цін, на який нараховується індексація. Якщо відбувається підвищення грошового забезпечення на суму меншу, ніж сума індексації, має бути здійснено підвищення грошового забезпечення та додано суму індексації, визначену з урахуванням суми підвищення грошового забезпечення.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи та не спростовано відповідачем за період з липня 2015 року по листопад 2018 року, індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась, будь-які дії стосовно вказаних виплат відповідачем не вчинялися.

Не подано відповідачем і жодних доказів проведення позивачу нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по листопад 2018 року.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 зарахований до списків особового складу навчального центру Державної прикордонної служби України з встановленням тарифного розряду та посадового окладу Наказом від 30.09.2011 №196-ос, а тому саме вересень 2011 року є базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Відповідно до даних долучених до матеріалів справи особистих карток грошового забезпечення за 2012-2019 роки, наказів по особовому складу та послужного списку ОСОБА_2 : у квітні 2012 призначено на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії, з визначенням 3 тарифного розряду; 19.06.2014 позивача призначено з посади молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії з встановленням 5 тарифного розряду, а тому відповідні місяці слід вважати базовими місяцями при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача.

Окрім того, після прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права. Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Оскільки відповідачем до матеріалів справи долучено розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2015 по 01.10.2019 із визначенням базових місяців індексації, тому позовні вимоги в цій частині не є передчасними, вирішення таких не є втручанням в дискреційні повноваження відповідача.

Разом з тим, суд не вправі визначати конкретні суми індексації грошового забезпечення позивача, які слід виплатити, оскільки відповідно до законодавства обчислення таких сум належить до відання компетентних структур відповідача.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права в частині відмови в визначенні базового місяця індексації грошового забезпечення, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Щодо судових витрат, то відповідно до статті 139 КАС України такі розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у справі №380/4013/20 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення з урахуванням Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 в редакції з урахуванням внесених змін постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», взявши при обрахунку індексу споживчих цін наростаючим підсумком наступний місяць законодавчо встановленого (підвищеного) посадового окладу із лютого 2008 року та з урахуванням розміру індексації, яка склалась на березень 2018 року, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення з урахуванням Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 в редакції з урахуванням внесених змін постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з врахуванням базових місяців для нарахування індексації: вересень 2011 року, квітень 2012 року, червень 2014 року, березень 2018 року.

В задоволенні решти вимог апеляційної скарги відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Т. В. Онишкевич
С. М. Шевчук
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 24.12.2020 згідно з ч.3 ст.321 КАС України