Справа № 807/2359/15
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 807/2359/15

адміністративне провадження № К/9901/26080/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Державної фіскальної служби України

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 року (головуючий суддя Скраль Т.В., судді: Гаврилко С.Є., Луцович М.М.)

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2016 року (головуючий суддя Качмар В.Я., судді: Гінда О.М., Ніколін В.В.)

у справі № 807/2359/15 (876/6451/16)

за позовом Державного підприємства «Агропромислова фірма «Леанка»

до Державної фіскальної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року Державне підприємство «Агропромислова фірма «Леанка» (далі - позивач, Підприємство) звернулось до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач, податковий орган), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій.

Закарпатський окружний адміністративний суд постановою від 22.06.2016 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2016 року, адміністративний позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення Державної фіскальної служби № 000447 від 21.10.2015 року в частині застосування фінансової санкції в розмірі 17 000 грн за подання звіту з недостовірними відомостями.

В задоволенні позовної заяви щодо інших позовних вимог відмовив.

Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що рішення в частині встановлення факту подачі звіту з недостовірними відомостями підлягає визнанню протиправним та скасуванню, оскільки суб`єктом владних повноважень не проведено перевірки та не встановлено факту недостовірності відомостей у податковій звітності, натомість реалізовано право суб`єкта господарювання на виправлення допущених в податковій звітності помилок.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, податковий орган звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Доводи касаційної скарги повторюють доводи апеляційної скарги.

Відзив на касаційну скаргу податкового органу від позивача на адресу Суду не надходив, що не перешкоджає касаційному перегляду судових рішень.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2018 року касаційну скаргу разом з матеріалами справи передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем 10.06.2015 року подано до Головного управління ДФС у Закарпатській області звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв за травень місяць 2015 року.

11.06.2015 позивачем подано до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області уточнений звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв за травень місяць 2015 року.

15.06.2015 Головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за виробництвом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та акцизного податку ОСОБА_1 на ім`я начальника управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів подано доповідну записку, якою доведено до відома начальника про наявність підстав притягнення позивача до фінансової відповідальності у формі штрафу за порушення вимог ч.3 ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95 (далі Закон України № 481/95).

16.06.2015 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Закарпатській області складено висновок про неподання чи несвоєчасне подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Головним управлінням Державної фіскальної служби у Закарпатській області встановлено порушення вимог ч.3 ст.16 Закону України № 481/95, а саме: звітність по формі 2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» за травень місяць 2015 року несвоєчасно надіслано засобами телекомунікаційного зв`язку з використанням цифрового підпису із запізненням граничного строку подання на один день - 10.06.2015 року, а також у зв`язку із вказаними помилковими даними щодо обсягів реалізації на внутрішній ринок вин виноградних кріплених десертних ординарних у кількості 43,4 дал., замість 44,1 дал. (гр.12 Звіту, код 31), залишки вин виноградних кріплених десертних ординарних на кінець звітного місяця в місцях зберігання (гр.16 Звіту, код 31, 26) зазначені недостовірно, а саме: у кількості 28,7 дал. замість 28,0 дал.

21.10.2015 року, податковим органом прийнято Рішення про застосування фінансових санкцій на підставі висновку від 16.06.2016 року № 2285/8/07-16/21-01-16, яким встановлено порушення позивачем ч.3 ст.16 Закону України № 481/95, а саме: несвоєчасне подання звіту про обсяги виробництва алкогольних напоїв за травень 2015 року та подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва алкогольних напоїв за травень 2015 року, у зв`язку з чим, згідно з абзацом 18 частини 2 статті 17 Закону України № 481/95 застосовано до позивача фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 34 000 грн.

За приписами частини 1 статті 341 суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду першої інстанції щодо правомірності рішення про застосування фінансових санкцій від 21.10.2015 року, в частині нарахування штрафних санкцій за несвоєчасність подання звіту, в апеляційному порядку не оскаржено та судом касаційної інстанції не переглядаються.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем при подані 10.06.2015 року звіту в графі 12 зазначено, що усього відпущено на внутрішній ринок виноматеріали (у тому числі вина виноградні кріплені десертні ординарні (код 31)) в розмірі 43,40 дал., а графі 16 звіту зазначено щодо залишків на кінець звітного місяця в місцях зберігання цих самих виноматеріалів 28,70 дал., однак, при поданні 11.06.2015 - Звіту-2 в графі 12 зазначено, що усього відпущено на внутрішній ринок виноматеріали (у тому числі вина виноградні кріплені десертні ординарні (код 31)) в розмірі 44,10 дал., а графі 16 звіту зазначено щодо залишків на кінець звітного місяця в місцях зберігання цих самих виноматеріалів 28,00дал.

Суд погоджується з доводом судів попередніх інстанцій, що позивач скористався своїм правом передбаченим Податковим кодексом України щодо можливості уточнення помилково зазначених ним відомостей у податковій звітності до проведення будь-якої перевірки відповідачем, подавши звіт-2 зразу ж на наступний день.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що представник відповідача у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції також підтвердив право позивача на уточнення звіту, та вказав, що таке є беззаперечним.

Не є спірним між сторонами, що будь-якого іншого механізму для усунення недоліків звіту окрім як подання іншого (звіту-2) у Підприємства не було.

Суд апеляційної інстанції правомірно врахував, що такі виправлення позивачем внесенні на наступний день після подання звіту, а відтак не могли спричинити будь-яких негативних наслідків для держави чи інших осіб.

Суд погоджується з доводом суду апеляційної інстанції, що викладене виключає обґрунтованість накладення на позивача обов`язкового покарання у вигляді штрафу за сам факт уточнення звіту.

Враховуючи викладене, Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що рішення в частині встановлення факту подачі звіту з недостовірними відомостями підлягає визнанню протиправним та скасуванню, оскільки суб`єктом владних повноважень не проведено перевірки та за результатами якої не встановлено факту недостовірності відомостей у податковій звітності, натомість реалізовано право суб`єкта господарювання на виправлення допущених в податковій звітності помилок.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги

Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2016 року у справі № 807/2359/15 (876/6451/16) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко