Справа № 500/2405/20
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2405/20

28 грудня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Габрилецької С.Є.

позивача: ОСОБА_1 ;

представника відповідача: Заводовського Я.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі-позивач, ОСОБА_1 ) із адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» (надалі-відповідач) про визнання протиправними дії щодо ненадання позивачу достовірної відповіді на запит на інформацію від 03 липня 2020 року та зобов`язання надати позивачу інформацію на його запит від 03 липня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до виконкому Тернопільської міської ради із запитом у якому просив надати інформацію про кількість квартир у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 станом на 11 березня 1998 року. Виконавчий комітет Тернопільської міської ради переадресував цей запит до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації». Від відповідача на адресу позивача надійшла відповідь, що те, що згідно із інвентарною справою у зазначеному будинку є 30 квартир. Із вказаною відповіддю позивач не погодився, адже просив надати інформацію станом на 11 березня 1998 року, а тому звернувся до суду.

Ухвалою від 07 вересня 2020 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 15 жовтня 2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою представника відповідача. Також ухвалою від 15 жовтня 2020 року витребувано матеріали інвентарної справи на будинок за адресою АДРЕСА_1 для огляду в судовому засіданні.

Ухвалою від 29 жовтня 2020 року розгляд справи відкладено за клопотанням позивача з метою ознайомлення із інвентарною справою.

Ухвалою від 03 листопада 2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неприбуттям позивача.

Ухвалою від 11 листопада 2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неприбуттям представника відповідача. Також ухвалою від 11 листопада 2020 року витребувано додатки до інвентарної справи на будинок за адресою АДРЕСА_1 для огляду в судовому засіданні.

Ухвалами від 03 грудня 2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неприбуттям представника відповідача та витребування додаткових доказів.

Ухвалою від 17 грудня 2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку із клопотанням позивача про витребування додаткових доказів про кількість квартир у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідач надав недостовірну інформацію на запит від 03 липня 2020 року.

В судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 03 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до виконавчого комітету Тернопільської міської ради із запитом у якому просив надати інформацію про кількість квартир у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 станом на 11 березня 1998 року.

Листом від 10 серпня 2020 року виконавчий комітет Тернопільської міської ради надіслав запит позивача для розгляду до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації».

Листом від 28 серпня 2020 року № 958/07-2 відповідач надав позивачу відповідь у якій повідомив, що відповідно до інвентарної справи в будинку за адресою АДРЕСА_1 є 30 квартир.

Позивач не погодився із такою відповіддю, оскільки вона, на його думку, є необ`єктивною та не стосується запитуваної ним інформації, про кількість квартир станом на 11 березня 1998 року, а тому звернувся до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес є Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Згідно із частиною 1 статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно зі ч. 1 та 2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати і оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 3 ст. 22 Закону передбачено, що якщо розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про інформацію» суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Частинами 2 і 3 ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що запитувач має право оскаржити, зокрема: відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом, звертаючись із запитом від 03 липня 2020 року ОСОБА_1 просив надати інформацію про кількість квартир у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 станом на 11 березня 1998 року, однак отримав інформацію про таку кількість станом на 28 серпня 2020 року, що підтверджується також поясненнями представника відповідача.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не надав позивачу у повному обсязі інформацію, про яку ОСОБА_1 звертався, оскільки відповідь стосувалася кількості квартир у зазначеному будинку не на той час, про який позивач просив повідомити у своєму запиті.

Враховуючи наведене суд вважає, що позов слід задовольнити та зобов`язати відповідача надати відповідь на запит ОСОБА_1 від 03 липня 2020 року про кількість квартир у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 саме станом на 11 березня 1998 року.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» надати відповідь на запит ОСОБА_1 від 03 липня 2020 року про кількість квартир у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 станом на 11 березня 1998 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Міське бюро технічної інвентаризації" (місцезнаходження: вул. За Рудкою, 35,м. Тернопіль,46001, ).

Головуючий суддя Баранюк А.З.