Справа № 813/4046/17
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 813/4046/17

адміністративне провадження № К/9901/66884/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Гімона М.М., Гусака М.Б.,

розглянувши у судовому засіданні без повідомлення сторін справу за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тір-Буд 1» про арешт коштів на рахунках платника податків, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Львівській області (правонаступник Головне управління ДПС у Львівській області) на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2018 (головуючий суддя Гудим Л.Я., судді Довгополов О.М., Святецький В.В.),

У С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року Головне управління ДФС у Львівській області (далі - позивач, ГУ ДФС) звернулося до адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тір-Буд 1» (далі - відповідач, ТОВ «Тір-Буд 1») про застосування арешту коштів відповідача, що знаходяться на рахунках у банківських установах.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначив, що підставою для звернення до суду з позовом стала відмова Товариства у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення позапланової виїзної перевірки, призначеної згідно з наказом начальника ГУ ДФС від 18.10.2017 №4785.

Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 29.05.2018 адміністративний позов задовольнив.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у контролюючого органу були правові підстави для звернення до суду із позовом з огляду на встановлені у справі обставини, що Товариство не допустило посадових осіб ГУ ДФС до проведення документальної позапланової виїзної перевірки за наявності законних підстав для її проведення. Такий висновок суд першої інстанції зробив з урахуванням постанови Львівського окружного адміністративного суду від 11.12.2017 у адміністративній справі № 813/3989/17, яка набрала законної сили і якою відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Тір-Буд 1» до ГУ ДФС про визнання протиправним і скасування наказу від 18.10.2017 №4785.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 30.10.2018 скасував рішення суду першої інстанції і ухвалив нове, яким у задоволенні позову відмовив.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, застосував норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20, статті 94 Податкового кодексу України (далі - ПК) та зробив висновок, що арешт коштів на рахунках платника податків може застосовуватися в разі коли у платника податків є податковий борг, який не може бути погашений за рахунок майна через відсутність або недостатність останнього, або неможливість його використання як джерела погашення податкового боргу, а також у разі застосування контролюючим органом адміністративного арешту майна, оскільки є складовою загального адміністративного арешту майна платника податків. ГУ ДФС не довело наявність податкового боргу у ТОВ «Тір-Буд1» та застосування до майна Товариства адміністративного арешту.

Позивач подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2018, у якій, посилаючись на порушення цим судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2018 та залишити в силі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2018.

Доводи позивача в касаційній скарзі обґрунтовані посиланням на те, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального права, зокрема підпункт 20.1.31 пункту 20.1 статті 20, підпункт 94.2.3 пункту 94.2 та абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України. Зазначає, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що відповідач безпідставно не допустив посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, що є, в силу наведених норм, достатньою підставою для арешту коштів на рахунках Товариства.

Відповідач не реалізував процесуальне право подати відзив на касаційну скаргу.

Ухвалою від 04.12.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шипуліної Т.М., суддів Бившевої Л.І., Хохуляка В.В. відкрив касаційне провадження у справі №813/4046/17 за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2018.

На підставі Розпорядження в.о. заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду у зв`язку зі звільненням судді Шипуліної Т.М. у відставку, у провадженні якої перебувала справа №813/4046/17, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, про що складено протокол від 24.11.2020.

Для розгляду справи №813/4046/17 визначено новий склад колегії суддів: суддя-доповідач Усенко Є.А., судді Гімон М.М., Гусак М.Б.

Верховний Суд, перевірив наведені у касаційній скарзі доводи ГУ ДФС, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому процесі встановлено, що начальником ГУ ДФС 18.10.2017 на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (далі - ПК) був виданий наказ № 4785 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Тір-Буд1».

На підставі зазначеного наказу та направлення на перевірку від 18.10.2017 №7966 посадовими особами ГУ ДФС здійснено вихід за адресою провадження господарської діяльності ТОВ «Тір-Буд 1» (м. Львів, вулиця Водогінна, 2) для проведення перевірки, однак, при врученні копії наказу та направлення на проведення перевірки представник відповідача у допуску до перевірки відмовив.

18.10.2017 головним державним ревізором-інспектором Сірком А.З. складено акт №536/13-01-14-12/33169256, в якому зафіксовано відмову Товариства у допуску посадових осіб ГУ ДФС у Львівській області до проведення перевірки.

03.11.2017 начальник ГУ ДФС у Львівській області прийняв рішення №19448/10/13-01-14-12-12 про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Товариство звернулось до суду із позовом до ГУ ДФС про скасування наказу «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Тір-Буд1» від 18.10.2017 №4785. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.12.2017 у справі №813/3989/17 у задоволенні позову Товариства відмовлено. Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 15.03.2018 відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.12.2017.

Процедура і підстави застосування адміністративного арешту визначені нормами статті 94 ПК.

Визначення адміністративного арешту, як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 ПК (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Згідно з пунктом 94.4 статті 94 ПК арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Підстави для застосування адміністративного арешту визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК і стосуються як коштів (безвідносно до готівки чи на рахунках), так і іншого майна, на яке може бути звернено стягнення відповідно до закону. Відмінність застосування адміністративного арешту коштів на рахунках від адміністративного арешту іншого майна (в тому числі, готівки) полягає в процедурі застосування: рішенням суду (щодо арешту коштів на рахунках) та за рішенням керівника податкового органу (щодо іншого майна).

Норми статті 94 ПК не дають підстави для висновку, що адміністративний арешт майна та адміністративний арешт коштів на рахунках платника податків співвідносяться як родове і видове поняття (як ціле і його складова). Так само ці норми, як і інші правові норми, не встановлюють послідовність процедур застосування адміністративного арешту майна та адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків.

Натомість, приписи статті 94 ПК викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків.

Відтак підстав для висновку, що адміністративний арешт коштів на рахунках може бути застосований судом тільки у випадку прийняття контролюючим органом рішення про накладення адміністративного арешту на майно платника податків, немає.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.11.2018 (справа № 820/1929/17), від 21.01.2020 (справа №820/1730/17), від 23.04.2020 (справа № 814/1342/15).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК, та не залежить від прийняття контролюючим органом рішення про застосування адміністративного арешту щодо майна платника податків.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Оскільки у ГУ ДФС були законні підстави для проведення позапланової виїзної перевірки Товариства, призначеної згідно з наказом начальника ГУ ДФС у Львівській області від 18.10.2017 №4785, що підтверджено судовим рішенням у справі №813/3989/17, яке набрало законної сили, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову про застосування арешту коштів на рахунках Товариства. Суд першої інстанції встановив обставини у справі у відповідності з нормами процесуального права та правильно застосував норми статті 94 ПК, у зв`язку з чим у суду апеляційної інстанції не було підстав, встановлених статтею 317 КАС, для скасування рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2018.

Відповідно до частини п`ятої статті 346 КАС суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Враховуючи, що Верховним Судом вже висловлено правову позицію з питання застосування норм права у подібних правовідносинах і колегією суддів не встановлено підстав для відступу від неї, підстав вважати, що зазначена справа містить виключну правову проблему, немає, відповідно не підлягає задоволенню клопотання ГУ ДПС про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 352 КАС суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Відповідно до частини першої статті 52 КАС суд здійснив заміну сторони (позивача) правонаступником згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 - ГУ ДПС у Львівській області.

Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України ''Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ'' від 15.01.2020 №460-ІХ (08.02.2020), відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону.

Керуючись статтями 52, 345, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області задовольнити.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2018 скасувати.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЄ.А. Усенко М.М. Гімон М.Б. Гусак