Справа № 200/9803/20-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 р. Справа№200/9803/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голуб В.А., розглянувши у приміщенні Донецького окружного адміністративного суду в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який був її чоловіком. Після смерті чоловіка ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з метою отримання спадщини, до складу якої увійшла недоотримана пенсія, що зберігається в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. Позивачка зазначає, що нотаріусом було надіслано запит до відповідача з метою отримання відомостей про розмір недоотриманої пенсії померлим ОСОБА_2 ОСОБА_1 вказує на те, що на запит нотаріуса надійшла відповідь, в якій зазначено, що розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 складає 98 278, 74 грн. Проте, як вказує позивачка, відповідь Пенсійного фонду не містила розрахунку періоду недоотриманої пенсії, що викликало у позивачки незгоду із зазначеною сумою та сумніви в її достовірності, оскільки на її думку сума, зазначена Пенсійним фондом, є значно меншою. З метою з`ясування розміру недоотриманої пенсії представник позивачки за довіреністю ОСОБА_3 звернувся до відповідача з заявою про надання інформації, проте, представнику позивачки було відмовлено у наданні інформації. Позивачка вважає відмову Пенсійного фонду у наданні інформації протиправною, що і зумовило звернення до суду.

Тому позивачка просить суд визнати протиправною відмову відповідача, яка оформлена листом від 13.08.2020 № 0580-02-8/10564, у наданні ОСОБА_1 інформації, запитуємої її заявою від 22.07.2020, яка подана через представника ОСОБА_3 ; зобов`язати відповідача у спосіб, вказаний у заяві позивачки від 22.07.2020, надати їй достовірну та повну інформацію по суті заяви від 22.07.2020, шляхом відповіді на кожен з восьми пунктів цієї заяви.

Відповідач у поданому до матеріалів адміністративної справи відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень представник управління послався на те, що відповідно до приписів чинного законодавства України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди. Вказує, що інформація про розмір пенсійних виплат та термін неотримання пенсії надається Пенсійним фондом за зверненням отримувача пенсії або уповноваженої ним особи за умови подання оригіналів документів, що посвідчують особу та її повноваження на отримання зазначеної інформації. З огляду на наведене, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 26.10.2020 Донецький окружний адміністративний суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та відкрив провадження по справі № 200/9803/20-а. Розгляд адміністративної справи № 200/9803/20-а визначив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

16.11.2020 суд виніс ухвалу, якою у задоволенні клопотання представника Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про залишення позовної заяви без розгляду, - відмовив. Витребував у ОСОБА_3 докази того, що він має статус адвоката.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 16).

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дружиною (а.с.12) та спадкоємицею померлого за законом.

Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 58182251 від 05.11.2019 спадкова справа № 64999769 відносно спадкодавця ОСОБА_2 відкрита приватним нотаріусом Чекідою О.А. (а.с.17-18).

Приватним нотаріусом Чекідою О.А. здійснено запит до відповідача стосовно розміру недоотриманої пенсії ОСОБА_2 . Запит здійснено з метою зазначення цієї суми у відповідному свідоцтві про право на спадщину за законом.

26.02.2020 Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області на адресу приватного нотаріуса ОСОБА_4 був направлений лист № 4443/34-1/12, в якому повідомлялось, що розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 складає 98 278, 74 грн (а.с.19).

22.07.2020 позивачка, через свого представника - Масенкова С.О., письмово звернулась до відповідача із заявою.

У заяві містились наступні вимоги, а саме:

1) повідомити, чи перебував на пенсійному обліку у Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області - ОСОБА_2 . Також, просила повідомити дату його зняття з пенсійного обліку та підставу;

2) повідомити період, в який утворилась заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_2 ;

3) повідомити сукупний розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 ;

4) повідомити останню дату виплати пенсії ОСОБА_2 , а також розмір такої виплати;

5) повідомити останню дату перерахунку пенсії ОСОБА_2 ;

6) повідомити підстави припинення (призупинення) виплати пенсії за життя ОСОБА_2 , в наслідок якої утворилось недоотримання пенсії. Одночасно, позивачка просила надати відповідне рішення, на підставі якого пенсія була призупинена (припинена);

7) видати належним чином оформлену довідку, в якій зазначити розмір недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсії, а також період, за який утворилась така заборгованість;

8) провести належний розрахунок недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 , за наслідком якого скласти належну довідку із достовірною сумою заборгованості по пенсії спадкодавця і направити її приватному нотаріусу Чекіда О.А., відкликавши попередню (недостовірну) довідку від 26.02.2020 № 4443/34-1/12 (а.с.20-21).

Листом від 13.08.2020 № 0580-02-8/10564 відповідач відмовив у наданні запитуємої інформації з посиланням на те, що така інформація стосується фізичної особи ОСОБА_2 і не може бути надана іншим особам без його особистої згоди. Відмовляючи у наданні інформації управління пенсійного фонду посилалось на ст. 21 Закону України «Про інформацію». Інших підстав відмови не зазначено (а.с.23-24).

З такою відмовою відповідача позивачка не погодилась, оскільки на її думку, вказана відмова порушує її законні права та інтереси та не відповідає принципу розумності та законності.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Суд зазначає, що Закон України «Про інформацію» регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.

Статтею 1 Закону України «Про інформацію» передбачено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до приписів частини 1 статті 2 Закону України «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» визначено, що не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Відповідно до ч.1 ст.1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для звернення ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 до відповідача стало те, що позивачка є спадкоємницею за своїм чоловіком - ОСОБА_2 , зокрема і щодо недоотриманої останнім пенсії.

Тобто, з урахуванням того, що спадкодавець ОСОБА_2 помер, то його спадкоємиця ОСОБА_1 мала право на отримання в Пенсійному фонді інформації щодо розміру недоотриманої пенсії, оскільки така інформації безпосередньо стосується її прав та інтересів.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.244 Цивільного кодексу України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Частиною 3 статті 244 Цивільного кодексу України передбачено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ч.1 ст.245 Цивільного кодексу України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті (ч.2 ст.245 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст.249 Цивільного кодексу України, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною.

Відповідно до ч.2 ст.249 Цивільного кодексу України, особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.

З матеріалів справи встановлено, що довіреність на представництво інтересів ОСОБА_1 , видана на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , була належним чином посвідчена приватним нотаріусом Чекідою О.А. та зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей за номером 885 (а.с.25), доказів скасування у встановленому порядку зазначеної довіреності не надано.

При цьому, в зазначеній довіреності прямо передбачено право повіреного подавати заяви та усі інші необхідні документи в органах Пенсійного фонду України.

Як зазначено судом вище, підставою для звернення до Пенсійного фонду з заявою про надання інформації стала незгода позивачки з розміром недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , яка була надана Пенсійним фондом до приватного нотаріуса. Тобто представник позивачки звернувся до територіального органу Пенсійного фонду з питання отримання останньою недоотриманої ОСОБА_2 пенсії, що передбачено в довіреності.

Суд зазначає, що статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Крім того, у вищевказаній довіреності було передбачено також і те, що повірений також має право вчиняти всі інші дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності.

Відповідач не надав обґрунтованої відповіді представнику позивачки щодо того, яким саме приписам чинного законодавства України не відповідає подана нею заява та довіреність, додана до заяви, що позбавило позивачку можливості усунути такі недоліки заяви та повторно звернутися до Пенсійного фонду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 був повноважений на звернення до відповідача з заявою про надання інформації щодо розміру недоотриманої пенсії громадянином ОСОБА_2 , як представник за довіреністю Коржук О.І., а відповідачем було необґрунтовано відмовлено у наданні запитуваної інформації.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, встановлених під час розгляду даної адміністративної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача надати відомості, що були запитані представником позивачки у листі від 22.07.2020.

Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач під час відмови у наданні запитуваної інформації діяв не обґрунтовано тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), що зумовлює наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною відмову Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, яка оформлена листом від 13.08.2020 № 0580-02-8/10564, у наданні ОСОБА_1 інформації за її заявою від 22.07.2020, яка подана через представника - ОСОБА_3 .

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області надати ОСОБА_1 інформацію по суті її заяви від 22.07.2020, у спосіб, вказаний у заяві від 22.07.2020.

Повний текст рішення суду складено 24.12.2020.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб