Справа № 380/2331/20
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року справа №380/2331/20

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

представника позивача Мехеди Н.В.

представника відповідача Свислоцького О.Г. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними і скасування наказів ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (01601, вул. Володимирська,26, м. Київ) Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (10025, вул. Промислова,5, м. Житомир) про визнання протиправними і скасування наказів, у якому (із заявою про зміну предмету позову) просить суд:

- поновити строк на звернення до суду із даною заявою про зміну предмета позову у справі №380/2331/20 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 № 159-ОС про звільнення з військової служби;

- визнати протиправним та скасувати наказ Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 19.02.2020 № 47-ОС про виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення регіонального управління підполковника ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу по роботі з персоналом ІНФОРМАЦІЯ_2 або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді з 31 березня 2020 року;

- стягнути з Адміністрації Державної прикордонної служби України та ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Голови Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 № 159-ОС начальника відділу по роботі з персоналом Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 звільнено з військової служби та наказом Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 19.02.2020 № 47-ОС виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Вказані накази є протиправними та підлягають скасуванню з огляду на те, що наказ від 17.02.2020 № 159-ОС не було доведено до відома позивача, з вказаним наказом позивач не був ознайомлений. Про існування вказаного наказу ОСОБА_1 дізнався з витягу з наказу від 19.02.2020 № 47-ОС. Відповідач було порушено процедуру звільнення, оскільки позивача не було перепризначено на нову посаду під час проведення організаційних заходів.

За результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дану справу передано для розгляду судді Львівського окружного адміністративного суду Кухар Н.А.

Ухвалою суду від 25 березня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27 серпня 2020 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник відповідача, Адміністрації Державної прикордонної служби України, подав відзив на позовну заяву, де просив у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. У зв`язку організаційно-штатними заходами, передбаченими директивою Адміністрації Державної прикордонної служби України від 23.09.2018 року № 58-дск, посада начальника відділу по роботі з персоналом ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку обіймав підполковник ОСОБА_1 була скорочена. Про скорочення посади ОСОБА_1 було письмово попереджено по можливе звільнення у зв`язку із проведенням організаційно-штатних заходів, про що складено відповідне попередження. У зв`язку з відсутністю у Державній прикордонній службі України вакантних рівних посад за напрямом діяльності, підготовки та набутому досвіду підполковника ОСОБА_1 , наказом Голови Державної прикордонної служби України від 19.12.2019 № 1348-ос було зараховано у розпорядження начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України. Інші вакантні посади, вимоги до заміщення яких відповідають професійній (фаховій) підготовці за відповідним напрямом чи основною або спорідненою спеціальністю, рівню та ступеню освіти, досвіду служби для призначення офіцера в Північному регіональному управлінні та в цілому у Державній прикордонній службі були відсутні.

29 січня 2020 року до Північного регіонального управління Адміністрацією Державної прикордонної служби України направлено телеграму № Т/12-704 від 29.01.2020, якою доручено довести до підполковника ОСОБА_1 пропозиції щодо подальшого проходження ним військової служби на посаді заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 з персоналу (полковник, 37 т.р.), начальник відділу персоналу Мостиського прикордонного загону (підполковник 32 т.р.). Позивач від запропонованих посад відмовився.

Враховуючи відсутність рівних вакантних посад, вимоги до заміщення яких відповідають професійній (фаховій) підготовці за відповідним напрямом чи основною або спорідненою спеціальністю, рівню та ступеню освіти та досвіду служби, а також відмову військовослужбовця від призначення на нижчі посади підполковника ОСОБА_1 на військовій службі було неможливе, про що був підготовлений відповідний висновок від 04.02.2020 року. Твердження позивача про незаконність його звільнення є помилковим, так як ним було подано рапорт про відмову від запропонованих посад.

Представник відповідача, Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, подав відзив на позовну заяву, де просив у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. Підставою для виключення позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, звільнення з військової служби у запас ОСОБА_1 був наказ Голови Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 року № 159-ос. Відповідачем було дотримано процедуру звільнення військовослужбовця з військової служби, а саме: позивач був зарахований в розпорядження начальника ПнРУ 19.12.2019 року наказом Голови Державної прикордонної служби України № 1348-ос. Після чого на адресу Північного регіонального управління 30.01.2020 року надійшло розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про пропозиції щодо службового використання у зв`язку з проведенням організаційно-штатних заходів» від 29.01.2020 року № 654, в якій позивачу були запропоновані вакантні посади в ДПС України. З даними пропозиціями позивач не погодився та 03.02.2020 року подав рапорт, в якому відмовився від запропонованих посад. Після чого Північним регіональним управлінням 03.02.2020 року було підготовлено подання на адресу Адміністрації Держприкордонслужби щодо звільнення з військової служби підполковника ОСОБА_1 , з яким позивач ознайомився та погодив, при цьому ніяких заперечень з боку військовослужбовця не виникало про що свідчить його особистий підпис. 18.02.2020 року надійшло розпорядження Адміністрації Держприкордонслужби № 741 «Про оголошення наказу по особовому складу», в якому було доведено наказ Голови Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 року № 159-ос, відповідно до якого позивача було звільнено з лав Державної прикордонної служби України.

Представник позивача в судовому засіданні просила позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Представник відповідача Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України в судове засідання не з`явився, належно повідомлений про день та час розгляду справи.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, яким вони обґрунтовуються, встановив наступне.

ОСОБА_1 займав посаду начальника відділу по роботі з персоналом Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України

01 жовтня 2019 року позивачу видано попередження про можливе звільнення із проведенням організаційно-штатних заходів, у якому зазначено, що у зв`язку зі скороченням посади відповідно до директиви Адміністрації ДПСУ №58-ДСК від 23.09.2019 року підполковника ОСОБА_1 , начальника відділу по роботі з персоналом Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України відповідно до п.278 Положення за дорученням голови Державної прикордонної служби України попереджається про можливе звільнення з військової служби за пп. «г» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не раніше ніж за 2 місяця після попередження (т.1 а.с.126).

Згідно з пп. «г» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі.

Наказом голови Адміністрації ДПСУ №1348-ос позивача виведено у розпорядження начальника Північного регіонального управління у відповідності до п.127 Положення.

Позивачу були запропоновані нижчі посади начальником Північного регіонального управління, від яких позивач відмовився (т. 1, а.с. 68).

03 лютого 2020 року В.о. начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби подав подання на звільнення з військової служби позивача (т.1 а.с.72).

Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 № 159-ОС позивач був звільнений в запас Збройних Сил України за статтею 26 частиною 5 пунктом 2 підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості їх використання на службі) з посади начальника відділу по роботі з персоналом Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, без права носіння військової форми одягу (т. 1, а.с.79).

Наказом начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 19.02.2020 № 47-ОС позивач виключений зі списків особового складу управління та знятий з усіх видів забезпечення по Південному регіональному управлінню за статтею 26 частиною 5 пунктом 2 підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості їх використання на службі) з посади заступника начальника регіонального управління з персоналу Південного регіонального управління Державної прикордонної служби, без права носіння військової форми одягу (т.1 а.с.10).

Не погоджуючись зі своїм звільненням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ), Законом України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 №661-IV (далі - Закон №661-IV), Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 (далі - Положення №1115/2009), Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Закон № 548-XIV) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до ст.4 Закону №661-IV правовою основою діяльності Державної прикордонної служби України є Конституція України, Закон України «Про державний кордон України», цей Закон, інші закони України, видані на їх виконання акти Президента України, Кабінету Міністрів України, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 6 Закону №661-IV визначено, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Прикордонний загін є основною оперативно-службовою ланкою Державної прикордонної служби України, на яку покладаються охорона певної ділянки державного кордону самостійно чи у взаємодії з іншими органами охорони державного кордону та Морською охороною, забезпечення дотримання режиму державного кордону і прикордонного режиму, а також здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів. До складу прикордонного загону можуть входити прикордонні комендатури, відділи прикордонної служби, прикордонні застави, контрольно-пропускні пункти, відділення прикордонного контролю (частини друга, третя статті 10 Закону України «Про Державну прикордонну службу України»).

Органами забезпечення Державної прикордонної служби України є підприємства, установи, а також підрозділи технічного, матеріального, медичного та інших видів забезпечення її діяльності, які функціонують як самостійно, так і в складі відповідно центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, його територіальних органів, Морської охорони, інших органів охорони державного кордону, навчальних закладів Державної прикордонної служби України (стаття 13 Закону України «Про Державну прикордонну службу України»).

Згідно зі ст.14 Закону до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

Комплектування Державної прикордонної служби України військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюються на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Уповноважені посадові особи Державної прикордонної служби України попередньо вивчають склад призовників та здійснюють їх добір у військових комісаріатах.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами другою-четвертою статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Відповідно до п.1 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.

Згідно з п.15 прийняття громадян на військову службу за контрактом здійснюється Головою Державної прикордонної служби України та начальниками органів Держприкордонслужби, які мають право видавати накази по особовому складу згідно з повноваженнями, визначеними п.29 цього Положення.

Пунктом 129 Положення встановлено, що у разі проведення організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, до кадрового підрозділу органу Держприкордонслужби згідно з номенклатурою посад не пізніше ніж за два місяці до закінчення встановлених строків проведення зазначених заходів подається список військовослужбовців, які вивільняються, з пропозиціями щодо дальшого проходження ними військової служби.

Згідно з п.130,п.131 Положення у разі проведення в органі Держприкордонслужби організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, на вакантні посади в цьому органі спочатку призначаються з дотриманням вимог, визначених п.95 цього Положення, військовослужбовці, які згідно із законодавством належать до категорій громадян, що користуються переважним правом залишення на службі чи першочерговим правом призначення на вакантні посади, а потім інші військовослужбовці, які вивільнилися внаслідок проведення таких заходів.

Якщо під час проведення організаційно-штатних заходів в органі Держприкордонслужби одночасно зі скороченням посад вводяться нові посади, що відповідають напряму підготовки чи основній або спорідненій спеціальності військовослужбовця, який вивільняється, то такий військовослужбовець має переважне право на призначення на зазначені посади.

У разі відсутності в органі Держприкордонслужби вакантних посад, які відповідають напряму підготовки чи основній або спорідненій спеціальності військовослужбовця, посада якого внаслідок проведення організаційно-штатних заходів скорочується, такий військовослужбовець призначається на посаду в іншому органі Держприкордонслужби з дотриманням порядку, визначеного цим Положенням.

Пропозиції щодо призначення на посаду доводяться до військовослужбовця начальником органу Держприкордонслужби, в якому він проходить військову службу, чи одним з його заступників за попереднім узгодженням з посадовою особою, якій відповідно до номенклатури посад надано повноваження щодо призначення військовослужбовця на цю посаду.

У разі неможливості призначення військовослужбовців, які вивільняються внаслідок проведення організаційно-штатних заходів, на рівні посади (в тому числі в іншому органі Держприкордонслужби) або відсутності їх згоди на призначення на нижчі посади такі військовослужбовці підлягають звільненню з військової служби в установленому порядку.

Аналіз зазначених нормативно-правових норм свідчить про те, що проведення організаційно-штатних заходів можливо із скороченням деяких посад, та у такому випадку до кадрового підрозділу органу Держприкордонслужби згідно з номенклатурою посад не пізніше ніж за два місяці до закінчення встановлених строків проведення зазначених заходів подається список військовослужбовців, які вивільняються, з пропозиціями щодо дальшого проходження ними військової служби. Та саме ці військовослужбовці користуються переважним правом залишення на службі чи першочерговим правом призначення на вакантні посади.

Судом встановлено, що посада позивача начальник відділу по роботі з персоналом Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України у результаті проведення організаційно-штатних заходів на підставі директиви Адміністрації Держприкордонслужби від 23.09.2019 № 58-ДСК була скорочена. На вказаній посаді позивач працював після його попередження 01.10.2019 року про його можливе звільнення.

Наказом голови Адміністрації ДПСУ №1348-ос позивача зараховано у розпорядження начальника Північного регіонального управління у відповідності до п.127 Положення

Відповідно до п.127 Положення, на якій посилається представник відповідача як на правомірність дій Держприкордонслужби зарахування військовослужбовців у розпорядження начальників, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого проходження такими військовослужбовцями військової служби допускається у разі розформування (реформування) органу Держприкордонслужби чи його підрозділу або скорочення штатних посад, якщо до закінчення встановленого строку проведення зазначених заходів не вирішено питання щодо дальшого проходження служби військовослужбовцями, які вивільняються, - до двох місяців.

Суд вважає, неправомірним виведення позивача у розпорядження начальника Північного регіонального управління, з урахуванням посади, яку займав позивач, та з урахуванням вимог п.131 Положення, відповідно до якої у разі відсутності в органі Держприкордонслужби вакантних посад, які відповідають напряму підготовки чи основній або спорідненій спеціальності військовослужбовця, посада якого внаслідок проведення організаційно-штатних заходів скорочується, такий військовослужбовець призначається на посаду в іншому органі Держприкордонслужби з дотриманням порядку, визначеного цим Положенням.

Згідно з п.131 Положення у разі неможливості призначення військовослужбовців, які вивільняються внаслідок проведення організаційно-штатних заходів, на рівні посади (в тому числі в іншому органі Держприкордонслужби) або відсутності їх згоди на призначення на нижчі посади такі військовослужбовці підлягають звільненню з військової служби в установленому порядку.

Представник відповідача не спростував твердження позивача про наявність саме у розпорядженні Держприкордонслужби вакантних посад за відповідним напрямом і основною його спеціальністю, освітньо - кваліфікаційним рівнем підготовки та фахом.

Пунктом 277 Положення визначено, що військовослужбовець звільняється з військової служби у зв`язку із проведенням організаційно-штатних заходів, у тому числі в разі ліквідації (розформування), реорганізації органу Держприкордонслужби і неможливості використання військовослужбовця на військовій службі.

Неможливість використання військовослужбовців на військовій службі визначається відсутністю у межах Держприкордонслужби вакантних рівних посад, вимоги до заміщення яких відповідають професійній (фаховій) підготовці за відповідним напрямом чи основною або спорідненою спеціальністю, рівню та ступеню освіти, досвіду служби цих військовослужбовців, що письмово підтверджується відповідними кадровими підрозділами, та відмовою військовослужбовців від призначення на нижчі посади.

Під час судового розгляду судом досліджувалось питання, які посади взагалі було запропоновано позивачу після попередження його про можливе звільнення та встановлено, що посади, на які пропонувались до призначення, а саме: заступника начальника Білгород-Дністровського прикордонного загону з персоналу (полковник, 37 т.р.) або начальника відділу персоналу Мостиського прикордонного загону (підполковник 32 т.р). є значно нижчими, ніж передбачені у новому штатному розписі Адміністрації Державної прикордонної служби України посади начальника відділу та не відповідають кваліфікації та професійним критеріям позивача.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу по роботі з персоналом Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України у штатному розписі Адміністрації Державної прикордонної служби України були наявні посади, рівнозначні посаді начальника відділу по роботі з персоналом Північного регіонального управління (т. 1, а.с. 118-123).

Суд відзначає, що в порушення пункту 278 Положення №1115/2009 уповноважена посадова особа не запропонувала позивачу іншу посаду в тому ж органі Держприкордонслужби, а відразу було запропоновано нижчі посади в інших органах Держприкордонслужби, що передбачало окрім усього переїзд позивача в іншу місцевість.

Наведеним спростовуються доводи відповідача про те, що жодна з посад, передбачених новим штатним розписом не була рівною посаді, яку обіймав позивач до проведення організаційних заходів.

З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання протиправними та скасування наказів про його звільнення з посади начальника відділу по роботі з персоналом Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України

Щодо вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу по роботі з персоналом Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, або за його згодою на іншій не нижчій ніж попередня посаді, суд зазначає наступне.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Згідно з частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до пункту 298 Положення №1115/2009 у разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби поновлення його на попередній або рівнозначній посаді здійснюється наказом посадової особи, яка має право звільнення цієї категорії військовослужбовців з військової служби, їй рівнозначної або вищої. Наказ видається на підставі копії рішення суду, матеріалів службового розслідування та копії наказу, виданого відповідним командиром (начальником), про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, винних у незаконному звільненні військовослужбовця.

Аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України дає підстави суду для висновку, що за змістом пункту 298 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України військовослужбовець підлягає поновленню на посаді, яку він обіймав до звільнення чи на рівнозначній посаді, у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, встановленого законом.

Про необхідність поновлення особи на посаді як спосіб відновлення її порушених прав йдеться в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11).

У цьому рішенні звертається увага на те, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Встановлення судом факту незаконного звільнення військовослужбовця і, як наслідок, поновлення його на військовій службі, є нерозривними складовими одного процесу із захисту порушеного права, що співпадають у часі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що поновлення на військовій службі незаконно звільненого військовослужбовця повинно відбуватись на посаді з якої позивач був звільнений з дня, наступного за днем звільнення.

Отже, у задоволенні позовної вимоги щодо поновлення на рівнозначній посаді слід відмовити.

Як вбачається з наказу від 19.02.2020 № 47-ОС «Про особовий склад» позивача звільнено з військової служби 31.03.2020, який вважається останнім днем служби. Відтак, слід поновити позивача на посаді з 01.04.2020 року, а не з 31.03.2020 року як просить позивач.

В частині вирішення питання щодо стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до п.3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно з п.8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки про основні та додаткові види грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 31.07.2020, наданою Північним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України за лютий 2020 року (29 календарних днів) сума грошового забезпечення становила 23 417,21 грн., за березень 2020 року (31 календарний день) - 23 417,21 грн.

Враховуючи зазначене сума середньоденного грошового забезпечення підполковника ОСОБА_1 складає 780 грн. 57 коп., середньомісячне 23417,21 грн.

Період з 01.04.2020 по 17.12.2020 (дата ухвалення рішення судом у даній справі) складає 265 календарних дні. Виходячи з цього суд приходить до висновку про стягнення з Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь підполковника ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період часу з 01.04.2020 по 17.12.2020 в сумі 206 851 грн. 05 коп.

За наведених обставин підлягає задоволенню вимога в частині стягнення з Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту незаконного звільнення позивача і до дня винесення судом рішення про поновлення позивача на службі в сумі 206 851,05 грн. з якої підлягають відрахуванню обов`язкові податки та збори.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць (пункт 2); поновлення на посаді у відносинах публічної служби (пункт 3).

Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць підлягає негайному виконанню.

Отже, з огляду на встановлені судом обставини справи та правове регулювання спірних відносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI.

Керуючись ст.ст. 90, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Голови Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 № 159-ОС «Про особовий склад».

Визнати протиправним та скасувати наказ Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 19.02.2020 № 47-ОС «Про особовий склад».

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу по роботі з персоналом Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України з 01 квітня 2020 року.

Стягнути з Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення в сумі 185 576,85 (сто вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот сімдесят шість грн..85 коп)) грн.

Рішення в частині стягнення за один місяць у розмірі 21709,01 (двадцять одна тисяча сімсот дев`ять грн.01 коп) грн. та поновлення на роботі допустити до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимоги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний суд.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач1 Адміністрація Державної прикордонної служби України (01601, вул. Володимирська,26, м. Київ; ).

Відповідач2 - Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України (10025, вул. Промислова,5, м. Житомир; ).

Повне судове рішення складено 24 грудня 2020 року.

Суддя Кухар Н.А.