Справа № 400/5522/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 р. № 400/5522/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., роглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020
до відповідача:Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056
про:скасування постанови від 17.11.2020 ВП №61981194,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі Управління або позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом, що містив вимогу скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі Відділ або відповідач) від 17.11.2020 ВП № 61981194 про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн.

В обґрунтування позовних вимог Управління, зокрема, вказало, що відповідач не перевірив виконання рішення суду. За твердженнями позивача, у Відділу не було підстав для висновку, що рішення суду не виконано без поважних причин, тому накладення штрафу не відповідає нормам Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі Закон № 1404).

Відповідач вимоги адміністративного позову не заперечив.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Як встановлено судом, 06.05.2020 головний державний виконавець Відділу Сазонов Дмитро Костянтинович відкрив виконавче провадження № 61981194 з виконання виконавчого листа № 400/79/19, що був виданий 18.03.2019 Миколаївським окружним адміністративним судом (рішення від 11.02.2019).

Згідно з виконавчим листом, Управління було зобов`язано провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з основного розміру пенсії 77 % грошового забезпечення з 01.01.2018 року.

Листом від 18.05.2020 № 1400-0801-8/25202 Управління повідомило державного виконавця про:

проведення перерахунку пенсії стягувача;

визначення загального розміру доплати, відповідно до рішення суду, за період з 01.01.2018 по 31.03.2019 5 067,63 грн.;

виплату стягувачу у квітні 2020 року суми доплати за період з 13.03.2019 по 31.03.2019 282,36 грн.;

забезпечення з квітня 2019 року виплати стягувачу пенсії в розмірі 5 822,61 грн.

Також позивач вказав, що сума 4 785,27 грн. (5 067,63 282,36) буде виплачена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» (надалі Постанова № 649).

17.11.2020 головний державний виконавець Відділу Сазонов Д.К. виніс постанову про накладення на Управління, на підставі статей 63, 75 Закону № 1404, штрафу на користь держави у розмірі 5 100 грн. (надалі Постанова). У Постанові державний виконавець, зокрема, вказав, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі № 640/5248/19 визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 Постанови № 649, тому у Управління відсутні поважні причини невиплати стягувачу коштів в сумі 4 785,27 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до частин першої третьої статті 63 («Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення») Закону № 1404, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного статтею 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано бух часті боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з частинами першою другою статті 75 («Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії та про поновлення на роботі») Закону № 1404, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 15.05.2018 у справі № 812/1813/18 Верховний Суд, зокрема, зазначив: «… накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення поро накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення … саме від Уряду залежить можливість Пенсійного фонду України забезпечити реалізацію та виконання своїх повноважень …».

На вимогу суду позивач подав затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 24.02.2020 № 1-1 «ЗВІТ про виконання бюджету Пенсійного фонду України 2019 рік», в якому вказано, що Пенсійний фонд України витратив всі 200 000 000 грн., отриманих з Державного бюджету України (відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 № 14 «БЮДЖЕТУ Пенсійного фонду України на 2019 рік») на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Відповідно до «Звіту про виконання бюджету ПФУ на 1 жовтня 2020 р.», за 9 місяців 2020 року на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду Пенсійний фонд України отримав з Державного бюджету України 188 203 801,83 грн., з яких витратив 186 345 858,37 грн.

Позивач повідомив, що «… на момент надання доказів до суду, кошти, виділені на погашення заборгованості за рішеннями суду, витрачені в повному обсязі. Згідно черговості виконання рішень суду крайнім рішенням суду, по якому проведено виплату, є рішення, що надійшло до Головного управління 12.12.2018 …».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що причиною невиплати Управлінням стягувачу суми 4 785,27 грн. (за рішенням від 11.02.2019) є недостатність доходів Пенсійного фонду України (коштів Державного бюджету України на фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду, а саме на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду), тобто існування об`єктивних причин, що не залежать від поведінки боржника у виконавчому провадженні.

Як зазначено у пункті 44 постанови Верховного Суду від 18.06.2019 у справі «№ 826/721/16, «… невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів …».

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056, ідентифікаційний код за ) задовольнити.

2. Скасувати постанову від 17.11.2020 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазонова Дмитра Костянтиновича про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 61981194.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна