Справа № 369/12860/20
Суддя: Волчко А. Я.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/244/20
РІШЕННЯ

Іменем України

22.12.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської областоі в складі:

головуючого судді: Волчко А.Я.

за участю секретаря: Миголь А.А.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти 2 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Собачкова Михайла Олександровича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом, яким мотивований тим, що постановою інспектора взводу 1 роти 2 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області департаменту патрульної поліції у Київській області капітана поліції Собачкова Михайла Олександровича Серії ДП18 № 750919 від 29.09.2020 (об 11 год. 55 хв.)було накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за ч. 1 ст.140 КУпАП, на ОСОБА_1 за те, що на залізничному переїзді через Колії станції Яготин (колія № 13) по вул. Заводській у м. Яготин Київської області відхилення верху головок рейок залізничних колій розташованих в межах проїзної частини відносно поверхні покриття більше ніж на 2 см.

Відповідно до змісту вказаної постанови, 29 вересня 2020 року в 11-37 год. на залізничному переїзді ст. Яготин Позивач начебто не вжив своєчасних заходів щодо ліквідації недоліків, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, ДСТУ 3587, ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Позивач вважаю дії відповідача необґрунтованими, оскільки в постанові не вказано чи були створені його діями чи бездіяльністю загроза життю чи здоров`ю громадян. Не вказано, які саме положення норм та стандартів ПДР були порушені. Не зазначені мотиви відхилення наданих Позивачем пояснень та доказів, хоча при складані постанови він пояснив, що загрози безпеки життю не створено та він не являється посадовою особою відповідальною за даний переїзд, а навпаки є головою комісії, яка і намагається перевірити стан переїзду.

Тому позивач просив скасувати постанову інспектора взводу 1 роти 2 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області департаменту патрульної поліції у Київській області капітана поліпи Собачкова Михайла Олександровича Серії ДП18 № 750919 від 29.09.2020року, якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за ч. 1 ст.140 КУпАП.

Представник відповідача направив до суду відзив згідно якого просив відмовити у вимогах позову.

Розгляд справи проводиться в порядку ст. 257 КАС України в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно ч. 4 і 5 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 29.09.2020 р. інспектором взводу 1 роти 2 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Собачковим М.О.винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 № 750919.

Згідно даної постанови відповідачем зазначено що, 29.09.2020 о 11 год. 55 хв. по вул. Заводська в м. Яготин Київської області на залізничному переїзді 13-ї колії станції «Яготин» Дарницької дистанції колії головний інженер Дарницької дистанції колії ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, не виконав заходів щодо усунення недоліків на залізничному переїзді, а саме на залізничному переїзді автомобільної дороги верхнього настилу із зовнішнього боку колій не відповідає рівню верху головок рейок, а з внутрішнього боку колій перевищує позначку головок рейок на 3 см та не позначив, та не огородив небезпечну ділянку проїзної частини дорожніми знаками, чим порушив правила норм і стандарти утримання залізничних переїздів п. 3.6.1 та п. 3.6.2 Державного стандарту України 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 31 липня 1997 року № 441, ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух» та пункту 1.5 Правил дорожнього руху» та пункт 1.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 10.10.2001 № 1306, у зв`язку з чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 140 КУпАП. Внаслідок чого ОСОБА_1 притягнуий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 1020 грн.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Згідно з п. 5.1 Правил дорожнього руху України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно з ч. 1 ст. 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, полягає серед іншого у порушенні правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд.

Розділом 3 Державного стандарту України 3587-97 (далі - ДСТУ 3587-97) «Безпека дорожнього руху, автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди, вимоги до експлуатаційного стану», затвердженого і введеного в дію Наказом Держстандарту України від 31 липня 1997 року № 441, передбачено, що автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку рух транспортних засобів та пішоходів.

П.п.3.6.1 та 3.6.2 даного Державного стандарту України не допускається відхилення верху головок рейок трамвайних або залізничних колій, розташованих в межах проїзної частини, відносно поверхні покриття більше ніж на 2 см. На залізничних переїздах автомобільних доріг верх настилу із зовнішнього боку колій повинен відповідати рівню верху головок рейок, а з внутрішнього боку колій він не повинен перевищувати позначку головок рейок на 3 см.

Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони (далі - Правила) затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198.

П. 3 Правил визначено, що ремонт і утримання залізничних переїздів у межах смуги відчуження залізниць здійснюється власниками залізничної колії або уповноваженими ними органами.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Як передбачено ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», основними повноваженнями патрульної поліції є, зокрема, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожньою руху його учасниками.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою /рішення від 18 вересня 2015 року у справі «Ушаков та Ушакова проти України» п. 78, заява № 10705/12; рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, Series А заява №25/.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивачем зазначено що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбачено ч. 1 ст. 140 КУпАП, оскільки згідно наказу від 30.03.2020 № ПЧ-2-14/157/1 даний переїзд закріплений за шляховим майстром механізованої дільниці 5 Околодок 16 (ПД-16) ОСОБА_2 .

Суб`єкт адміністративного проступку передбачено ч. 1 ст. 140 КУпАП є лише посадові особи.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 26.04.2002 зазначено що Організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Будучи головним інженером Дарницької дистанції колії АТ «Українська залізниця», тобто посадовою особою АТ «Українська залізниця», позивачем ОСОБА_1 не було надано суду своєї посадової інструкції або іншого кадрового документа, що визначає його організаційно-правове становище як працівника в структурному підрозділі, з якого вбачалось його посадові завдання та обов`язки, права, відповідальність.

Ненадання даних доказів, об`єктивно позбавляє суд встановити межі відповідальності позивача як посадової особи.

В силу приписів ст. 77 КС України позивачем не доведено що він не являється відповідальною посадовою особою за виконання вимог п.п.3.6.1 та 3.6.2 даного Державного стандарту України 3587-97. Тобто позивачем не доведено що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

В той де час, оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч.1 ст.140 КУпАП. Відповідач при винесенні постанови діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень.

Між тим, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт протиправності оскаржуваної постанови.

Наведене дає підстави для висновку, що відповідач встановивши в діях позивача порушення Правил дорожнього руху, в межах наданих йому повноважень, правомірно склав оскаржувану постанову та застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення Правил дорожнього руху, а відтак правові підстави для визнання незаконною та скасування постанови відсутні.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, ч. 1 ст. 140, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 257, 258, 262, 263, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти 2 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Собачкова Михайла Олександровича про скасування постанови відмовити.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: А.Я. Волчко