Справа № 140/14517/20
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року ЛуцькСправа № 140/14517/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нововолинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області про визнання постанови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з позовом до Нововолинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області (відповідач) про визнання протиправною постанови від 05 серпня 2020 року №0302/3441/3441.2/6431 щодо відмови у здійсненні страхових виплат та наданні соціальних послуг; зобов`язання призначити та виплатити страхові виплати, передбачені статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку з нещасним випадком, який стався на виробництві 14 серпня 2019 року на Відокремленому підрозділі «Шахта №9 «Нововолинська» Державного підприємства «Волиньвугілля» (далі ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля») (а.с.62-67).

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до укладеного 24 червня 2019 року цивільно-правового договору працював на видобувній дільниці №1 ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля». 14 серпня 2019 року, виконуючи роботи під землею у лаві на 460 конвеєрному штреку, був травмований у зв`язку з обрушенням породи з покрівлі розрізної печі лави №460. За результатами проведеного на підприємстві розслідування нещасного випадку встановлено, що такий випадок пов`язаний з виробництвом, про що складено акт спеціального розслідування нещасного випадку на виробництві форми Н-1/П. Внаслідок травм йому встановлено 1 групу інвалідності та втрату 80% працездатності.

Як стверджує позивач, 05 червня 2020 року він звернувся до відповідача із заявою про проведення страхових виплат, однак листом від 02 грудня 2019 року №16-01-12/1496 у здійсненні страхових виплат та наданні соціальних послуг відповідач відмовив, вважаючи, що позивач допустив навмисні дії (бездіяльність), спрямовані на створення умов для настання нещасного випадку. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі №140/1458/20 відповідача зобов`язано повторно розглянути заяву щодо здійснення страхових виплат та прийняти рішення на підставі повноважень, у межах та спосіб, визначений частиною другою статті 44 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №1105-XIV).

Повторно розглянувши заяву, відповідач постановою від 05 серпня 2020 року №0302/3441/3441.2/6431 знову відмовив йому у призначенні страхових виплат та наданні соціальних послуг на підставі частини першої пункту 1 статті 45 Закону №1105-XIV - мали місце навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) з боку потерпілого, спрямовані на створення умов для настання нещасного випадку. З таких висновком позивач не погоджується та вважає постанову від 05 серпня 2020 року №0302/3441/3441.2/6431 протиправною.

Позивач вказав, що згідно з довідкою медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) від 27 грудня 2018 року внаслідок раніше отриманої травми йому встановлено 50% втрати працездатності та затверджено індивідуальну програму реабілітації, якою протипоказано важка фізична робота у шкідливих умовах та рекомендовано легкі поверхневі роботи. Позивач заперечує доводи відповідача про те, що укладення цивільно-правового договору від 24 червня 2019 року №8 призвело до порушень рекомендацій лікаря, адже умовами договору передбачено виконання ним лише організаційно-розпорядчих функцій. Позивач наголошує, що нещасний випадок стався через обрушення породи з покрівлі у лаві №460, де він перебував, виконуючи обов`язки щодо здійснення контролю за виконанням вимог нарядної системи, тому виконання цих робіт не пов`язане з настанням шкоди здоров`ю.

Позивач вважає, що відмова відповідача у призначенні страхових виплат та наданні соціальних послуг є порушенням статті 46 Конституції України та норм Закону №1105-XIV.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (а.с.68).

Відповідач у відзиві на позовну заяву вимоги позову заперечив та в їх задоволенні просив відмовити (а.с.78-83). В обґрунтування цієї позиції вказав, що згідно з довідкою МСЕК серії ААА №021061 від 27 листопада 2018 року ОСОБА_1 встановлено 50% втрати працездатності та 3 групу інвалідності по 02 листопада 2019 року. Програмою реабілітації від 27 листопада 2018 року №1279 позивачу протипоказані важкі фізичні роботи, роботи в шкідливих умовах та доступні лише легкі поверхневі роботи. Однак в порушення програми реабілітації позивач свідомо працював у важких та шкідливих умовах праці під землею з 08 січня 2019 року по 22 квітня 2019 року гірничим майстром, заступником головного інженера з виробництва, а через два місяці після звільнення по трудовому договору 24 червня 2019 року уклав цивільно-правовий договір на строк до 31 серпня 2019 року. Позивач регулярно здійснював спуски під землю. При цьому, як встановлено на підставі письмових пояснень потерпілого, свідків, представників роботодавця під час проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 14 серпня 2019 року, ОСОБА_1 , виконуючи за цивільно-правовим договором обов`язки заступника начальника дільниці з видобутку вугілля, перебував в 1 зміну під землею у лаві на 460 конвеєрному штреку, де внаслідок обрушення породи з покрівлі розрізної печі лави №460 був травмований. На думку відповідача, реакція позивача внаслідок отриманих у 2017-2018 роках травм не відповідала нормальним умовам життєдіяльності людини, при цьому як-би ОСОБА_1 не був раніше травмований, то часу, щоб вискочити з розрізної печі 460, йому було б достатньо. Відповідно до карти умов праці заступника начальника дільниці з видобутку вугілля від 14 липня 2015 року, яка була чинною і на момент настання 14 серпня 2019 року нещасного випадку, ОСОБА_1 працював у шкідливих (важких) умовах праці, хоч такі роботи йому були протипоказані за станом здоров`я.

Згідно зі статтею 40 Гірничого закону до працівників гірничих підприємств, залучених на гірничих роботах, законодавством встановлюються спеціальні вимоги щодо стану здоров`я, професійної підготовки, кваліфікації, трудової дисципліни в небезпечних умовах. Після одержання травми у 2018 році позивач не проходив медогляди (попередній та періодичний медогляд працівників).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1105-XIV Фонд відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку. Як вважає відповідач, факт невиконання приписів та обмежень лікаря, а також неповідомлення при укладенні договору про наявність інвалідності та заборону праці в шкідливих умовах, непроходження у 2019 році медоглядів при прийнятті на роботу, та виконання робіт в шкідливих (важких) умовах праці, призвело до створення позивачем умов для настання нещасного випадку.

Зважаючи на такі обставини, на думку відповідача, законодавчі підстави для задоволення позову відсутні.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розглядь справи за правилами загального позовного провадження та у залученні до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Волинське обласне бюро медико-соціальної експертної комісії та ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» (а.с.112).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12 лютого 2003 року слідує, що ОСОБА_1 з 12 червня 2010 року по 31 грудня 2018 року та з 08 січня 2019 року по 22 квітня 2019 року перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» (а.с.84-85).

24 червня 2019 року між ОСОБА_1 (виконавець) та ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» (замовник) був укладений цивільно-правовий договір №8 строком дії з 24 червня 2019 року по 31 серпня 2019 року, за умовами якого позивач виконує такі роботи: забезпечує стале і ефективне функціонування на дільниці нарядної системи, повне виконання її вимог, особливо в частині постійної видачі нарядів на усунення виявлених порушень правил безпеки; забезпечує утримання і експлуатацію гірничих виробок, рейкових шляхів, конвеєрних ліній, вагонеток, дільничного ГШО; бере участь в розробці виїмкової дільниці спільно з головним технологом, проведення кріплення підземних виробок, технологічних схем, планів ремонту і погашення гірничих виробок дільниці (а.с.46-47).

14 серпня 2019 року ОСОБА_1 , виконуючи в 1 зміну роботи під землею у лаві на 460 конвеєрному штреку, внаслідок обрушення породи з покрівлі розрізної печі лави №460 отримав закриту хребетну спинномозкову травму, компресійний перелом тіла хребта з вивихом уламків, забій спинного мозку поперекового відділу хребта з нижнім парапарезом, відкритий перелом обох кісток лівої гомілки зі зміщенням.

09 вересня 2019 року комісія, утворена наказом Управління Держпраці у Волинській області від 16 серпня 2019 року 3373, склала акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 14 серпня 2019 року (форми Н-І/П), який 12 вересня 2019 року затверджено першим заступником начальника Управління Держпраці (а.с.48-52). За висновком комісії мала місце подія обвалення та обрушення породи ґрунту. Нещасний випадок відповідно до пункту 2.25 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №337, визнано таким, що пов`язаний із виробництвом. Встановлюючи обставини події, за яких стався нещасний випадок, комісія зазначила, що ОСОБА_1 в момент обрушення породи з покрівлі розрізної печі лави №460 перебував у ній.

Згідно з довідкою серії 12 ААБ №191700 до акта огляду МСЕК та довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №021702 від 26 листопада 2019 року ОСОБА_1 встановлено 90% втрати працездатності, у тому числі по трудовому каліцтву 2019 року 80% і 10% по трудовому каліцтву 2018 року; встановлено І групу інвалідності із зазначенням причин інвалідності - трудове каліцтво (а.с.53-54).

28 листопада 2019 року ОСОБА_1 звертався до Нововолинського управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області із заявою для проведення страхових виплат. Листом від 02 грудня 2019 року №16-01-13/1496 відповідач повідомив заявника про відмову відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1105-XIV у здійсненні страхових виплат та наданні соціальних послуг. При цьому відповідач виходив з тих обставин, що укладення 24 червня 2019 року цивільно-правового договору з ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» призвело до порушень рекомендацій лікаря згідно із затвердженою 27 листопада 2018 року індивідуальною програмою реабілітації інваліда, за якою позивачу після встановлення інвалідності та 50% втрати працездатності були протипоказані роботи у шкідливих умовах та рекомендовано легкі поверхневі роботи (а.с.55).

Як видно з матеріалів справи, позивач оскаржив дії відповідача до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, яке за результатами розгляду скарги листом від 27 грудня 2019 року №01-22/Р-102з-195 повідомило про відмову у призначенні страхових виплат, погодившись із висновком підпорядкованого відділення (а.с.56).

ОСОБА_1 оскаржив відмову Нововолинського управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області у здійсненні страхових виплат та наданні соціальних послуг також і до суду. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі №140/1458/20, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви позивача від 28 листопада 2019 року щодо призначення страхових виплат у зв`язку із нещасним випадком на виробництві, що трапився 14 серпня 2019 року на ВП «Шахта №9 Нововолинська» ДП «Волиньвугілля»; зобов`язано Нововолинське управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 листопада 2019 року щодо здійснення страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, що трапився 14 серпня 2019 року на ВП «Шахта №9 Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» та прийняти рішення на підставі повноважень, у межах та у спосіб визначений частиною другою статті 44 Закону №1105-XIV; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.23-27).

05 серпня 2020 року Нововолинське управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області прийняло постанову №0302/3441/3441.2/6431, якою відмовило ОСОБА_1 у призначенні страхових виплат та наданні соціальних послуг по нещасному випадку від 14 серпня 2019 року (акт Н-1/П від 12 вересня 2019 року) на підставі пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1105-XIV (а.с.22).

Позивач, не погоджуючись із прийнятою постановою, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими нормативно-правовими актами.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (Закон №1105-XIV).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1105-XIV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 9 Закону №1105-XIV основними завданнями Фонду та його робочих органів є: надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 1 Закону №1105-ХIV страховий випадок за соціальним страхуванням від нещасних випадків - це нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці.

У розумінні пункту 5 частини першої статті 9 цього Закону нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

Як визначено частинами першою, третьою, шостою статті 36 Закону №1105-XIV, страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідуванні професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Порушення правил охорони праці застрахованим, яке спричинило нещасний випадок або професійне захворювання, не звільняє страховика від виконання зобов`язань перед потерпілим.

Відповідно до частини першої статті 43, частин першої, другої статті 44 Закону №1105-XIV для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: 1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; 2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги. Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Статтею 45 Закону №1105-XIV передбачено, що Фонд відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце: 1) навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку; 2) подання роботодавцем, іншими органами, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілим Фонду свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок; 3) вчинення застрахованим умисного кримінального правопорушення, що призвів до настання страхового випадку.

Фонд відмовляє у виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

Отже, з аналізу наведених норм можна зробити висновок, що страхові виплаті та соціальні послуги відповідно до норм Закону №1105-XIV призначаються Фондом усім застрахованим особам у разі настання нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, що встановлено актом розслідування нещасного випадку або актом розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами, незалежно від того, чи нещасний випадок або професійне захворювання спричинене порушенням правил охорони праці застрахованим. Вичерпний перелік підстав для відмови у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому встановлений статтею 45 цього Закону.

У контексті положень частини першої статті 45 названого Закону нещасний випадок на виробництві не є безумовною підставою для призначення Фондом страхових виплат та соціальних послуг; на вирішення цього питання впливає поведінка потерпілого, яка зокрема, може проявлятися як в активній формі (дії), так і в пасивній формі (бездіяльність), що зумовили настання умов для нещасного випадку.

У розглядуваному випадку юридичною підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні страхових виплатах і наданні соціальних послуг є пункт 1 частини першої статті 45 Закону, а фактичною підставою - невиконання позивачем приписів та обмежень лікаря щодо роботи у шкідливих умовах під землею, укладення договору на виконання робіт у шкідливих (важких) умовах праці, не повідомлення роботодавця про заборону виконання таких робіт, що перебуває у причинному зв`язку із фактом нещасного випадку на виробництві, який стався 14 серпня 2019 року.

Позивач заперечує факт порушення вимог та рекомендацій лікаря, встановлених індивідуальною програмою реабілітації від 27 листопада 2018 року №1279, та стверджує, що відповідно до цивільно-правового договору від 24 червня 2019 року №8 здійснював виключно організаційно-розпорядчі функції, що не створювало умов для настання страхового випадку. На противагу цим доводам, відповідач покликається на те, що ОСОБА_1 порушив вимоги лікаря про заборону робіт під землею, працюючи за строковим трудовим договором гірничим майстром, заступником головного інженера з виробництва на ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП Волиньвугілля» з 08 січня 2019 року по 22 квітня 2019 року, а уклавши цивільно-правовий договір від 24 червня 2019 року №8 фактично виконував обов`язки заступника начальника дільниці; такі роботи за своїм характером належать до робіт з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці.

Оцінюючи доводи сторін, судом з урахуванням положень частини четвертої статті 78 КАС України враховано обставини, які були встановлені рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі №140/1458/20, яке набрало законної сили. Так рішенням суду встановлено, що 12 грудня 2017 року на ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» ОСОБА_1 було отримано травму забійного лівого колінного суглобу на верхньому спряженні лави 442 з 458 вентиляційним штреком. 14 грудня 2017 року за даним фактом було складено акт №14 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-І та акт про проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії), що стався 12 грудня 2017 року за формою Н-5.

02 вересня 2018 року на ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» ОСОБА_1 було отримано повторно травму спини в області попереку при обстеженні стану гірничої вирубки лави 415. 15 вересня 2018 року за даним фактом було складено акт №9 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-І та акт про проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії), що стався 02 вересня 2018 року за формою Н-5. Згідно з довідкою МСЕК серії 12ААА №021061 від 27 листопада 2018 року позивачу встановлено 50% втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності з датою переогляду 02 листопада 2019 року.

27 листопада 2018 року ОСОБА_1 затверджено індивідуальну програму реабілітації №1279. Відповідно до пункту 5 індивідуальної програми реабілітації №1279 (з якою позивач був ознайомлений), ОСОБА_1 протипоказані важкі фізичні роботи в шкідливих умовах та доступні лише легкі поверхневі роботи.

Постановою Нововолинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Волинській області від 12 грудня 2018 року №0302/3441/3441.2/6420 позивачу призначено щомісячні страхові виплати у розмірі 8000,70 грн з 27 листопада 2018 року по 02 листопада 2019 року.

Встановлені у справі обставини вказують на те, що під час роботи у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» із ОСОБА_1 тричі мав місце нещасний випадок: 12 грудня 2017 року, 02 вересня 2018 року та 14 серпня 2019 року. При цьому після другого випадку у вересні 2018 року внаслідок трудового каліцтва йому встановлено 50% втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності. Затверджена ОСОБА_1 програма реабілітації передбачала обмеження життєдіяльності обмеження до пересування та до трудової діяльності. Програмою реабілітації заборонено важкі фізичні роботи, роботи у шкідливих умовах (а.с.126-127).

Частиною другою статті 16 Закону №1105-XIV визначено обов`язки застрахованого, зокрема, у разі настання нещасного випадку або професійного захворювання не ухилятися від професійної реабілітації та виконання вказівок, спрямованих на якнайшвидше повернення до трудової діяльності.

З листа ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» від 30 листопада 2020 року №477-04-30, наданого на запит відповідача, слідує, що ОСОБА_1 при оформленні на роботу копію довідки МСЕК серії ААА №021061 від 27 листопада 2018 року та індивідуальну програму реабілітації від 27 листопада 2018 року №1279 про заборону праці в важких шкідливих умовах праці не надавав, попередній медичний огляд не проходив (а.с.123). З таблиці 7 додатка 4 звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів, які подавалися страхувальником ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» стосовно окремих категорій осіб, робота яких зараховується до спеціального стажу (код підстави обліку стажу ЗПЗ013А1: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць) ОСОБА_1 у січні-квітні 2019 року працював на таких роботах (атестація робочого місця затверджена наказом від 28 травня 2015 року №131).

У письмових поясненнях від 21 серпня 2019 року, які були надані ОСОБА_1 стосовно нещасного випадку, що стався 14 серпня 2019 року, він не заперечує, що виконував обов`язки заступника начальника дільниці №1. З цих пояснень та пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відібраних у ході спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 14 серпня 2019 року, слідує, що ОСОБА_1 перебував у шахті, куди він спустився о 8.30 год, а об 11.10 год сталося обвалення та обрушення породи з покрівлі розрізної печі, де на той момент був позивач (а.с.87-89). Про спуски ОСОБА_1 під землю в квітні та червні-серпні 2019 року та його перебування там упродовж зміни свідчать табелі підземних спусків (а.с.98-103).

Відповідно до карти умов праці за посадою заступник начальника дільниці від 14 лютого 2015 року робоче місце має два фактори 1 ступеню, два фактори 2 степеню та один фактор 3 степеню 3 класу небезпечності та відноситься до особливо шкідливих та особливо важких умов праці; умови і характер праці відноситься до 3 степеню 3 класу небезпечності (а.с.104).

Відповідно до Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 квітня 2014 року №248, шкідливі умови - це стан умов праці, за якого рівень впливу одного або більше факторів виробничого середовища та/або трудового процесу перевищує допустимий. Шкідливими виробничими факторами є, зокрема, фактори трудового процесу: важкість (тяжкість) праці та напруженість праці. За важкістю роботи поділяють на легку, середньої важкості, важку, дуже важку.

Важкість (тяжкість) праці - характеристика трудового процесу, що відображає рівень загальних енергозатрат, переважне навантаження на опорно-руховий апарат, серцево-судинну, дихальну та інші системи.

Шкідливі умови праці належать до 3 класу, який за рівнем перевищення гігієнічних нормативів та вираженості можливих змін в організмі працівників поділяється на 4 ступеня. При цьому 1 ступінь - умови праці, що характеризуються такими відхиленнями від гігієнічних нормативів, які, як правило, викликають функціональні зміни, що виходять за межі фізіологічних коливань та найчастіше сприяють зростанню захворюваності з тимчасовою втратою працездатності; 2 ступінь - умови праці, що характеризуються такими рівнями факторів виробничого середовища і трудового процесу, які здатні викликати стійкі функціональні порушення, призводять у більшості випадків до зростання захворюваності з тимчасовою втратою працездатності, підвищення частоти загальної захворюваності, появи окремих ознак професійної патології; 3 ступінь - умови праці, що характеризуються такими рівнями шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, які, крім зростання хронічної захворюваності (виробничо обумовленої та захворюваності з тимчасовою втратою працездатності), призводять до розвитку професійних захворювань.

Інші посади (підземний гірничий майстер, заступник головного інженера з виробництва), які обіймав позивач на умовах строкового договору (з 08 січня по 22 квітня 2019 року) також відповідно до карти умов праці відносяться до особливо шкідливих та особливо важких умов праці (а.с.105-106).

Як встановлено пунктом 64 Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці України від 26 січня 2005 року №15 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2005 року за №232/10512, підземні роботи на шахтах та рудниках віднесено до робіт з підвищеною небезпекою.

Наведене спростовує доводи позивача про дотримання ним складеної Волинською обласною профпаталогічною МСЕК програми реабілітації від 27 листопада 2018 року №1279 в частині заборони праці у шкідливих умовах та дозволу лише на легкі поверхневі роботи, доступні за станом здоров`я. Докази у справі вказують, що за характером та змістом виконуваних робіт ОСОБА_1 протягом зміни або рідше перебував під землею, що є прямою забороною лікаря. Суд вважає, що за таких умов не важливо, яка форма договору була укладена цивільно-правовий чи трудовий, значення має як характер, так умови виконання робіт. На думку суду, позивач повинен був знати та усвідомлювати, що виконання робіт, які передбачають перебування під землею, є порушенням приписів лікаря та обмежень до трудової діяльності, та передбачати шкідливі наслідки для свого здоров`я виконанням робіт в таких умовах праці. Програма реабілітації мала на меті часткове відновлення трудової діяльності позивача (дата контролю за виконанням програми 27 листопада 2019 року). Недотримання обмежень до пересування та до трудової діяльності призвело до того, що будучи в шкідливих та небезпечних умовах праці, ОСОБА_1 отримав травми, які потягли збільшення втрати працездатності. Можна припустити, що працівник міг би уникнути нещасного випадку, якби мав відмінні фізичні показники, за яких негативно ймовірний результат можливо було уникнути або запобігти. При укладанні цивільно-правового договору від 24 червня 2019 року №8 з ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» на виконання робіт в шкідливих умовах позивач мав передбачати ймовірний характер негативного результату на його здоров`я. Тому можна стверджувати, що поведінка ОСОБА_1 призвела до створення умов для нещасного випадку - впливу небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю.

Відповідно частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності спірного рішення відповідача. Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Як визначено частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази відповідача як суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та доказів, наданих позивачем, суд дійшов переконання, що постанова Нововолинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області від 05 серпня 2020 року №0302/3441/3441.2/6431 щодо відмови у здійсненні страхових виплат та наданні соціальних послуг прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Законом. Таким чином, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Нововолинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області (45400, Волинська область, місто Нововолинськ, вулиця Святого Володимира, 3, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 41443509) про визнання постанови протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк