Справа № 400/3673/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 р. № 400/3673/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якій просить зобов`язати відповідача включити до страхового стажу позивача періоди роботи в Публічному акціонерному товаристві „Чорноморський суднобудівний завод: з 01.01.2007 по 31.07.2007, з 01.11.2007 по 30.04.2008, з 01.07.2010 по 31.12.2010, з 01.09.2013 по 31.01.2014 та періоди роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю „Чорноморенергоремсервіс: з 01.02.2006 по 31.05.2006, з 25.06.2006 по 31.12.2006 та здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії з моменту її призначення та з урахуванням доходів та страхового стажу за період роботи в Публічному акціонерному товаристві „Чорноморський суднобудівний завод: з 01.01.2007 по 31.07.2007, з 01.11.2007 по 30.04.2008, з 01.07.2010 по 31.12.2010, з 01.09.2013 по 31.01.2014 та періоди роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю „Чорноморенергоремсервіс: з 01.02.2006 по 31.05.2006, з 25.06.2006 по 31.12.2006 з дотриманням принципів диференціації, оптимізації.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання роботодавцем обов`язку із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Зокрема, саме несплата Товариством з обмеженою відповідальністю „Чорноморенергоремсервіс та Публічним акціонерним товариством „Чорноморський суднобудівний завод страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування слугувало підставою для незарахування відповідачем періодів роботи до страхового стажу позивача при призначенні йому пенсії за віком з 23.11.2016, про що зазначено у листі відповідача від 25.08.2020 № 4875-4716/Г-02/8-1400/20.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує і просить відмовити в позові з посиланням на статтю 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV) та зазначає про несплату роботодавцями позивача внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у спірні періоди, а відтак відсутність підстав для зарахування цих періодів до страхового стажу позивача.

Відповідно до частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивачу з 23.11.2016 призначена пенсія за віком на підставі Закону № 1058-IV.

Призначаючи позивачу пенсію, відповідач не зарахував до його страхового стажу періоди роботи позивача в Публічному акціонерному товаристві „Чорноморський суднобудівний завод: з 01.01.2007 по 31.07.2007, з 01.11.2007 по 30.04.2008, з 01.07.2010 по 31.12.2010, з 01.09.2013 по 31.01.2014 та періоди роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю „Чорноморенергоремсервіс: з 01.02.2006 по 31.05.2006, з 25.06.2006 по 31.12.2006.

Листом від 25.08.2020 № 4875-4716/Г-02/8-1400/20 відповідач, за результатами розгляду заяви позивача від 11.08.2020, повідомив йому про відсутність підстав для зарахування зазначених періодів роботи до страхового стажу позивача у зв`язку з несплатою цими підприємствами страхових внесків за зазначений період.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Стаття 8 Закону № 1058-IV передбачає право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частина друга статті 24 Закону № 1058-IV передбачає, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з статтею 20 Закону № 1058-IV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV, виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Суд зазначає, що фактично, внаслідок невиконання Публічним акціонерним товариством „Чорноморський суднобудівний завод та Товариством з обмеженою відповідальністю „Чорноморенергоремсервіс обов`язку зі сплати внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлена соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаних підприємствахі, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 01.11.2018 у справі № 199/1852/15-а та від 17.07.2019 у справі № 144/669/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частина п`ята статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII „Про судоустрій та статус суддів передбачає, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємствами-страхувальниками свого обов`язку щодо належної сплати внесків до Пенсійного фонду, а тому наявність відповідної заборгованості підприємства не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періодів його роботи в Публічному акціонерному товаристві „Чорноморський суднобудівний завод: з 01.01.2007 по 31.07.2007, з 01.11.2007 по 30.04.2008, з 01.07.2010 по 31.12.2010, з 01.09.2013 по 31.01.2014 та періодів роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю „Чорноморенергоремсервіс: з 01.02.2006 по 31.05.2006, з 25.06.2006 по 31.12.2006.

За змістом частини першої статті 40 Закону № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Ураховуючи наявність підстав для зарахування зазначеного вище періоду до страхового стажу, суд вважає обгрунтованим урахування також заробітної плати позивача за цей період для обчислення пенсії.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд установив бездіяльність відповідача щодо неврахування під час призначення позивачу пенсії страхового стажу, набутого під час роботи в Публічному акціонерному товаристві „Чорноморський суднобудівний завод з 01.01.2007 по 31.07.2007, з 01.11.2007 по 30.04.2008, з 01.07.2010 по 31.12.2010, з 01.09.2013 по 31.01.2014 в Товаристві з обмеженою відповідальністю „Чорноморенергоремсервіс з 01.02.2006 по 31.05.2006, з 25.06.2006 по 31.12.2006, тому для захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати цю бездіяльність протиправною.

Позивач висунув також позовну вимогу про здійснення перерахунку його пенсії з дотриманням принципів диференціації та оптимізації, яку суд вважає такою, що заявлена передчасно, оскільки відповідні правовідносини між сторонами ще не виникли, а відтак відсутній спір між сторонами в цій частині.

Також суд виходить з того, що згідно із частиною першою статті 7 Закону № 1058-IV, загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, серед іншого, за принципом диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).

Дотримання принципу диференціації забезпечується закріпленими у Законі № 1058-IV правилами обчислення пенсійної виплати. Оскільки відповідач ще не проводив перерахунку на виконання зазначеного рішення суду, відсутні підстави вважати, що відповідач проведе перерахунок пенсії позивача з порушенням прицнипу диференціації тобто незалежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).

Оптимізація заробітку передбачена у Законі № 1058-IV. Зокрема, згідно з абзацом другим частини третьої статті 40 Закону № 1058-IV, згідно з якою за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Зобов`язати відповідача рішенням суду у цій справі провести оптимізацію заробітку суд не має підстав, оскільки, як свідчить зміст другого частини третьої статті 40 Закону № 1058-IV, пенсіонер має свободу вибору періоду, який з дотриманням вимог цієї норми, необхідно виключити із періоду, за який враховується заробітна плата. Визначення найбільш вигідного для позивача варіанту належить до компетенції органу Пенсійного фонду. Крім того, заявивши позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок з урахуванням страхового стажу та доходу (тобто заробітку) за чітко визначені періоди, позивач тим самим визначився із власним волевиявленням щодо їх врахування для обчислення розміру пенсійної виплати.

Суд наголошує, що згідно з частиною сьомою статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення).

У зв`язку з цим суд не має права формулювати у резолютивній частині рішення зміст покладеного на відповідача зобов`язання з перерахунку пенсії позивача таким чином, щоб поставити виконання цього зобов`язання або його суть у залежність від результатів такого перерахунку.

У зв`язку із зазначеним, у позовних вимогах в частині оптимізації та диференціації належить відмовити, оскільки спір між сторонами в цій частині відсутній.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з цим судовий збір у сумі 840,80 грн, сплачений позивачем за подання позовної заяви за квитанцією від 03.09.2020 № ПН208, підлягає до стягнення за рахунок бюджетних асигувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ), яка полягає у незарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) періодів роботи в Публічному акціонерному товаристві „Чорноморський суднобудівний завод з 01.01.2007 по 31.07.2007, з 01.11.2007 по 30.04.2008, з 01.07.2010 по 31.12.2010, з 01.09.2013 по 31.01.2014 та періодів роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю „Чорноморенергоремсервіс з 01.02.2006 по 31.05.2006, з 25.06.2006 по 31.12.2006.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) періоди роботи в Публічному акціонерному товаристві „Чорноморський суднобудівний завод з 01.01.2007 по 31.07.2007, з 01.11.2007 по 30.04.2008, з 01.07.2010 по 31.12.2010, з 01.09.2013 по 31.01.2014 та періоди роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю „Чорноморенергоремсервіс з 01.02.2006 по 31.05.2006, з 25.06.2006 по 31.12.2006.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) здійснити з 23.11.2016 перерахунок призначеної ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) пенсії з урахуванням страхового стажу за період роботи в Публічному акціонерному товаристві „Чорноморський суднобудівний завод з 01.01.2007 по 31.07.2007, з 01.11.2007 по 30.04.2008, з 01.07.2010 по 31.12.2010, з 01.09.2013 по 31.01.2014 та період роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю „Чорноморенергоремсервіс з 01.02.2006 по 31.05.2006, з 25.06.2006 по 31.12.2006 та виплатити визначену різницю.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна