Справа № 580/4147/20
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року справа № 580/4147/20

13 годин 12 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу № 580/4147/20

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [представник позивача, адвокат Лучинович І.В. за договором, ордером]

до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача 1 не прибув], Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області (вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18001, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача 2 за довіреністю Коваленко А.П.]

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, прийняв рішення.

28.09.2020 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області, з урахуванням уточненої позовної заяви, що надійшла до суду 13.10.2020 у порядку усунення недоліків, просить:

визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням II групи інвалідності;

визнати протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області щодо не направлення повторно до Міністерства внутрішніх справ України заяви ОСОБА_1 від 03.04.2020 з доданими документами та висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 №565-ХІІ «Про міліцію» у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 . II групи інвалідності;

зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України заяву ОСОБА_1 від 03.04.2020 з доданими документами та висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 №565-ХІІ «Про міліцію» у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 . II групи інвалідності;

зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву з доданими документами про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням II групи інвалідності і прийняти рішення відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даній справі;

стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі 3750 грн, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу;

стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі 3750 грн, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу;

у порядку судового контролю за виконанням рішення суду зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області упродовж 20 днів з моменту набрання рішенням суду у даній справі законної сили, подати суду звіт про його виконання;

у порядку судового контролю за виконанням рішення суду зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України упродовж 60 днів з моменту набрання рішенням суду у даній справі законної сили, подати суду звіт про його виконання.

Ухвалою від 13.10.2020 відкрито загальне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 11.11.2020. Ухвалою від 11.11.2020 оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 16.11.2020, 02.12.2020, 08.12.2020, 10.12.2020. Ухвалою від 10.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 18.12.2020.

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України. Згідно з довідкою від 12.03.2020 серії 12 ААА №044118 у позивача встановлено ступінь втрати працездатності 80 %, тому 03.04.2020 позивач звернувся до управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області з заявою про виплату позивачеві одноразової грошової допомоги з підстав встановлення II групи інвалідності вперше у зв`язку із травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків. 05.06.2020 відповідачем 2 з метою подальшого затвердження складено висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-ХІІ (далі Закон № 565) у сумі 418 700 грн, що разом із наданими позивачем документами був направлений на розгляд до Міністерства внутрішніх справ України (відповідача 1). Листом Управління МВС України в Черкаській області від 23.07.2020 позивача повідомлено, що Департамент фінансово-облікової політики МВС України листом від 26.06.2020 №20566/15-2020 повернув матеріали до відповідача 2 «на доопрацювання»: «під час проведення медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 на засідання МСЕК не запрошувався голова лікарсько-консультативної комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України в Черкаській області» та у матеріалах не дотримано вимоги пункту 4 Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі Порядок № 850), що на думку відповідача 1, унеможливило прийняття рішення за надісланими матеріалами. Позивач зазначає, що МВС України за наслідками розгляду направлених документів уповноважене прийняти лише одне із таких рішень: про призначення грошової допомоги або про відмову у призначенні грошової допомоги. Перелік підстав для відмови у призначенні грошової допомоги наведений у пункті 14 Порядку є вичерпним. Відповідачем 1 не прийнято рішення, що визначене у пункті 9 Порядку №850. Інвалідність II групи позивачу встановлена вперше 12.03.2020, а вимоги пункту 4 Порядку № 850 стосуються встановлення вищої групи інвалідності під час повторного огляду. Незалучення до засідання МСЕК голови лікарсько-консультативної комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України в Черкаській області» не стосується обов`язків позивача і не входить до переліку підстав відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, позаяк від волевиявлення позивача не залежить формування складу суб`єкта владних повноважень МСЕК, тому помилки чи недоліки процесу не можуть бути підставою для позбавлення позивача законного очікування на грошову допомогу. Протиправність дій відповідача 2 розуміється позивачем у не направленні повторно до відповідача 2 висновку від 05.06.2020 та доданих позивачем документів для прийняття одного з рішень, що передбачені пунктом 9 Порядку № 850. У зв`язку з протиправністю дій відповідачів, позивач вважає, що з метою належного захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок, заяву та відповідні матеріали про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачеві, зобов`язавши Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути його заяву з доданими документами про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з вперше установленою II групою інвалідності з прийняттям відповідно до статті 23 Закону № 565 та пункту 9 Порядку № 850 рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даній справі. У обґрунтування вимоги про встановлення судового контролю у позові зазначено, що оскаржувана позивачем бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України є розповсюдженою, що підтверджуються справами за подібних обставин (№ 808/1866/16, № 369/13187/17, № 296/10138/16-а, № П/811/1416/17, № 806/1844/18), тому рішення суду у разі задоволення даного позову, не виключає подальші протиправні дії відповідача Міністерства внутрішніх справ України. Представник позивача адвокат у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов.

Відповідач 1 позов не визнав, надав до суду письмовий відзив (а.с.141-143) у якому зазначив, що позовна вимога визнати протиправною відмову МВС України у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності є передчасною, безпідставною та не належить задоволенню, позаяк саме лише подання позивачем передбачених пунктом 7 Порядку № 850 документів не свідчить про наявність безумовного права на отримання одноразової грошової допомоги. У разі виявлення недоліків таких документів без дотримання встановленої форми, а також суперечності чи неповноти наявної у документах інформації щодо обставин отримання особою травми, каліцтва чи захворювання, ця обставина виключає можливість прийняття МВС України будь-якого з рішень. У обґрунтування зазначеної позиції відповідач 1 зазначає висновки у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі № 380.2019.002248. Відповідач 1 наголосив, що опрацювання документів засвідчило, що під час проведення медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 допущено порушення пункту 10 постанови КМУ від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», де передбачено, що до складу МСЕК обов`язково входить представник закладів охорони здоров`я МВС, проте на засіданні обласної МСЕК № 1 (м. Черкаси) 12.03.2020 представник державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Черкаській області» участі не брав. За результатами розгляду матеріалів стосовно позивача без прийняття рішення було повернуто на доопрацювання до ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області листом МВС України від 26.06.2020 № 20566/15-2020. У відзиві також зазначено, що виплату одноразової грошової допомоги під час повторних оглядах МСЕК обмежено законодавцем терміном 2 роки. За результатами первинного обстеження Черкаською обласною МСЕК № 1 позивачу 04.10.2005 встановлено 10 % втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків. 06.12.2006 НАСК Оранта позивачу виплатила страхову суму 1700 грн. За результатами повторного обстеження Черкаською обласною МСЕК № 1 позивачу 12.03.2020 встановлено 2 групу інвалідності. Після первинного огляду МСЕК до повторного пройшло більше 2 років, тому підстави для призначення одноразової грошової допомоги згідно Порядку № 850 відсутні.

Відповідач 2 позов не визнав, 02.11.2020 надав до суду відзив на позов у якому зазначив, що УМВС у Черкаській області здійснено передбачені законодавством заходи з розгляду наданих позивачем документів, зокрема за результатом розгляду направлених матеріалів по суті заяви позивача направлено позивачу лист від 27.07.2020 № М-150, де поінформовано, що листом МВС України від 26.06.2020 №20566/15-2020 повернуто матеріали на доопрацювання. На запит представника позивача щодо змісту і підстав доопрацювання листом від 16.09.2020 повідомлено адвоката ОСОБА_2 , що підстави для повторного направлення/надання/подачі до МВС України матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги позивачу відсутні. Порядком № 850 не передбачено повторного направлення документів щодо яких уже прийнято рішення про повернення на доопрацювання.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачами доводи і аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

Згідно частини 6 статті 23 Закону №565 у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

02.07.2015 прийнято Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580) згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом 565, зберігається і здійснюється у порядку, що діяв до набрання чинності Закону № 580.

На виконання пункту 2 розділу II Прикінцевих положень Закону України від 13.02.2015 № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок №850, що набрав чинності з 31.10.2015.

Відповідно до пункту 1 Порядку №850 встановлено, що даний порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції. Згідно з пунктом 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 визначені підстави, що надають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, однією з яких є установлення працівникові міліції інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. Розмір такої допомоги залежить від встановленої групи інвалідності (200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності II групи).

Згідно з пунктом 7 Порядку №850 визначено перелік документів, що подає за місцем служби працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності.

Пунктом 8 Порядку №850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку № 850 про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 9 зазначеного Порядку № 850).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах МВС України та 28.02.2005 був звільнений зі служби в запас Збройних Сил України згідно наказу від 28.02.2005 № 24 о/с (а.с.28) на підставі пункту 64 «Ж» (за власним бажанням).

Відповідно до свідоцтва від 14.04.2005 № 296 позивач отримав захворювання, пов`язане із проходженням служби в ОВС (а.с.32).

Згідно з довідкою від 27.03.2020 № 02-05/54 ОСОБА_1 отримав страхову суму за державним обов`язковим особистим страхуванням 06.12.2006 1700 грн за втрату працездатності 10 % у зв`язку з травмою пов`язаною із проходженням служби.

Відповідно до довідки Черкаської обласної медико-соціальної експертної комісії №1 від 12.03.2020 серії 12 ААА №044118 у позивача встановлено ступінь втрати працездатності 80 % травма пов`язана з виконанням службових обов`язків (а.с.34).

03.04.2020 позивач звернувся до управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області із заявою №1/4-176 про виплату позивачеві одноразової грошової допомоги з підстав встановлення II групи інвалідності вперше, у зв`язку з травмою пов`язаною з виконанням службових обов`язків (а.с.133).

05.06.2020 Управлінням МВС України у Черкаській області складено висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону №565 у сумі 418 700 грн для затвердження відповідачем 1 (а.с.134).

Листом Департамент фінансово-облікової політики МВС України від 26.06.2020 №20566/15-2020 повернув матеріали до Ліквідаційної комісії УМВС України у Черкаській області «на доопрацювання», де зазначив: під час проведення медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 на засідання МСЕК не запрошувався голова лікарсько-консультативної комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України в Черкаській області» та у матеріалах не дотримано вимоги пункту 4 Порядку №850 (а.с.135).

Листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 23.07.2020 №М-150 позивача повідомлено, що Департамент фінансово-облікової політики МВС України листом від 26.06.2020 №20566/15-2020 повернув матеріали до відповідача 2 «на доопрацювання» з підстав, що унеможливлюють прийняття рішення за надісланими матеріалами (а.с.136).

Листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 16.09.2020 №Л-207 на запит представника ОСОБА_1 повідомлено, що підстави для повторного надіслання матеріалів до МВС України відсутні (а.с.138).

Згідно з пунктом 7 Порядку №850 визначено перелік документів, що подає за місцем служби працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності.

Ні відповідачем 1, ні відповідачем 2 не зазначено про невідповідність заяви позивача та/або про дефекти наданих документів.

Судом встановлено, що на заяву позивача від 03.04.2020 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності (а.с.133) управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області 05.06.2020 складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи у сумі 418700 грн та направлено на затвердження до Міністерства внутрішніх справ України (а.с.134). 26.06.2020 департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України листом №20566/14-2020 повернуто матеріали на доопрацювання (а.с.135). Відповідачем 1 дотримано місячний строк розгляду.

Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки. Суд враховує правову позицію, викладену ЄСПЛ у рішенні у справі Rysovskyy проти України від 20.10.2011, №29979/04 щодо принципів застосування ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема щодо необхідності додержання принципу «належного урядування» під час втручання держави в право особи на мирне володіння майном складовим якого є правомірні очікування.

Принцип юридичної визначеності є одним із елементів цінності верховенства права.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі Fedorenko проти України від 01.06.2006, №25921/02 ЄСПЛ, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «на явне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності».

Правомірні очікування позивача на прийняття законного та обґрунтованого рішення за його заявою від 03.04.2020 передбачені чинними нормами законів України та на них поширюється режим «існуючого майна».

Оцінюючи твердження відповідачів про обмеження виплати одноразової грошової допомоги під час повторних оглядах МСЕК терміном 2 роки, та встановлення 04.10.2005 позивачу втрату працездатності 10 % за результатами первинного обстеження Черкаською обласною МСЕК №1, суд зазначає про таке.

Пунктом 14 Порядку № 850 не передбачено такої підстави для відмови у прийнятті рішення про призначення одноразової грошової допомоги як направлення на доопрацювання, проте не виключає правомірних очікувань позивача на позитивне вирішення звернення у зв`язку із встановленням інвалідності вперше.

У постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 806/1844/18 (ЄДРСР 86137040) зазначено, що Законом №565 не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, що передбачені пунктом 4 Порядку №850. Зазначена норма Порядку №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги залежно від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Відповідач 1 зазначив, що у засіданні МСЕК представник участі не брав, що не є тотожним: не включений до складу, не запрошений у причинно-наслідковому зв`язку з очікуваннями та волевиявленням чи обов`язками позивача, проте у листі-відповіді про направлення матеріалів на доопрацювання не зазначено які дії відповідач 2 або позивач мають чи мали здійснити для повторного скерування заяви позивача з якими додатками після доопрацювання.

Відповідач 1 зазначив, що саме лише подання позивачем передбачених пунктом 7 Порядку № 850 документів не свідчить про наявність безумовного права на отримання одноразової грошової допомоги, проте не визначив дефект форми конкретного документа та/або дій відповідача 2, що не дозволи прийняти рішення по суті щодо заяви позивача.

Для вирішення спору суд врахував правову позицію Верховного Суду (далі ВС) у подібних за обставинами справами про призначення одноразової грошової допомоги, викладену у постановах від 30.01.2018 у справі №822/1579/17 (ЄДРСР 71911150), 19.09.2018 у справі №750/2250/17 (ЄДРСР 76613925), від 21.08.2020 у справі № 812/775/17 (ЄДРСР 91103935) відповідно до пунктів 9-10 Порядку №850: обов`язок прийняття рішення про призначення або про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги і надіслання такого рішення керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, покладений безпосередньо на МВС України і така грошова допомога виплачується за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 №34/5 наказ, розпорядження, постанова, рішення акти організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Лист Міністерства Внутрішніх Справ України від 26.06.2020 № 20566/15-2020 за наслідками розгляду документів позивача про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за змістом та формою не може вважатись «рішенням» у розумінні пункту 9 Порядку №850.

Вичерпний перелік випадків за якими особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку №850: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Судом встановлено, що у листі-відмові підстави, з якої виходив відповідач 1, повертаючи документи позивача згідно з пунктом 14 Порядку №850 не зазначено, а формулювання «на доопрацювання» зазначений п.14 Порядку №850 не містить. Відповідач 1 не зазначив приписів інших нормативно-правових актів для вчинення дії з направлення матеріалів позивача на доопрацювання відповідачеві 2, чим допустив протиправну бездіяльність.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Оцінюючи бездіяльність відповідача 1 щодо не прийняття одного з рішень передбачених пунктом 9 Порядку № 850 за критеріями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що МВС України/відповідач 1 діяв протиправно, тобто не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені законами України, без використання повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, визнавши протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття відповідного рішення про призначення і виплату або про відмову у призначенні та незатвердженні висновку відповідача 2 стосовно заяви ОСОБА_1 про нарахування і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням II групи інвалідності вперше, зобов`язавши Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву з доданими документами про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням II групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до статті 23 Закону № 565 та пункту 9 Порядку № 850.

Оцінюючи позовну вимогу про визнання бездіяльності Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області щодо оцінки способу реагування на листи відповідача 1 і не направлення повторно до Міністерства внутрішніх справ України заяви ОСОБА_1 від 03.04.2020 з доданими документами та висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону №565 у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 . II групи інвалідності, суд зазначає, що Порядком № 850 не передбачено повторного направлення документів для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю рішення відповідача 1 про відмову у призначенні допомоги та поверненням матеріалів на доопрацювання без чіткої вказівки відповідача 1 щодо способу, строків, вимог, виявлених дефектів яких саме документів і порядку такого доопрацювання з боку відповідача 2.

Судом не встановлено протиправної бездіяльності Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області щодо не направлення повторно до Міністерства внутрішніх справ України заяви ОСОБА_1 від 03.04.2020 з доданими попередньо документами, у зв`язку з чим прав позивача бездіяльністю відповідача 2 не було порушено, тому у задоволенні даної позовної вимоги належить відмовити.

Суд зазначає, що з метою ефективного захисту порушених відповідачем 1 прав ОСОБА_1 знати про зміст рішення і припинення стан невизначеності позивача щодо реалізації права бути почутим у контексті очікування зрозумілої відповіді та офіційного документа, враховуючи, що заява разом з наданими документи позивача відповідачем 1 повернуто до відповідача 2 для належного розгляду і прийняття відповідного рішення відповідачем 1 необхідно зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України заяву ОСОБА_1 від 03.04.2020 з доданими документами та висновок про призначення одноразової грошової допомоги для затвердження у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 . II групи інвалідності вперше.

Оцінюючи позовну вимогу про зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву з доданими документами про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням II групи інвалідності і прийняття рішення у частині «з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даній справі», суд зазначає про її передчасність. Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України суд у конкретній справі вирішує спір, предмет якого існує на час розгляду справи, і не може приймати рішення на майбутнє. Позаяк відповідачем 1 не приймалось рішення про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у задоволенні вимоги у запропонованому формулюванні позивача «з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даній справі» належить відмовити.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судовий контроль за виконанням судових рішень у адміністративних справах є диспозитивним правом суду, що може використовуватись залежно від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами.

Позивачем не наведено аргументованих доводів та не надано доказів того, що рішення суду буде відповідачем тривалий час не виконане, у зв`язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені його права. У задоволенні вимоги щодо встановлення контролю за виконанням рішення суду належить відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України під час часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позивач, позов якого задоволено частково, звільнений від сплати судового збору згідно з пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», то відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат із сплати судового збору.

Оцінюючи надані докази понесення позивачем витрат на правову допомогу, позицію відповідача 2 та мотивацію щодо обсягу надання правової допомоги (на підтвердження витрат на правову допомогу надано: договір про надання правової допомоги від 12.08.2020 №37/2020 (а.с.50-53); додаткову угоду від 12.08.2020 №1 до договору №37/2020 вартість послуг (гонорару) з надання правової допомоги у межах розгляду справи судом першої інстанції, становить 7 500 (сім тисяч п`ятсот) грн (а.с.54); рахунок-фактура від 12.08.2020 №1 у сумі 7500 грн; акт приймання передачі наданих послуг від 28.09.2020 № 23 (а.с.56); квитанція AT «Ощадбанк» від 24.09.2020 про сплату коштів у сумі 7500 грн, призначення платежу надання правової допомоги за договором від 12.08.2020 №37/2020, додатковою угодою №1), суд зазначає про таке.

Згідно статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката належать розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або належить сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що належить сплаті у порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, що підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз норм права свідчить, що документально підтверджені судові витрати належать компенсації стороні, що не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Великою Палатою Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі (ЄДРСР 75149541). Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що належать розподілу між сторонами.

Під час визначення суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг адвокатом. Під час вирішення судом питання відшкодування витрат на правову допомогу, суд враховує відповідність наданої допомоги критеріям видів правової допомоги, визначених статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 826/7375/18 (ЄДРСР 85645427).

Враховуючи, що позивачеві відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області щодо не направлення до Міністерства внутрішніх справ України заяви ОСОБА_1 від 03.04.2020 з доданими документами та висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону №565 у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 . II групи інвалідності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 2 на користь позивача витрат на правову допомогу.

Позаяк позовні вимоги до Міністерства Внутрішніх Справ України задоволено частково, відповідачем 1 не заявлено підстав зменшення судових витрат, враховуючи наявність рішень Верховного Суду у даній категорії справ, усунення недоліків позовної заяви, передчасному характеру позовних вимог, суд вважає підтвердженими та обґрунтованими понесені позивачем витрати на правову допомогу, що належать стягненню з відповідача 1, пропорційно до задоволених позовних вимог, у сумі 3500 грн.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 134, 139, 242-246, 255, 293, 295-297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням II групи інвалідності.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву з доданими документами про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням II групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України заяву ОСОБА_1 від 03.04.2020 з доданими документами та висновок про призначення одноразової грошової допомоги для затвердження у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 . II групи інвалідності.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ];

відповідачі: Міністерство внутрішніх справ України [вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код юридичної особи в ], Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області [вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18001, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 23.12.2020

Суддя

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"