Справа № 826/20581/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року м. Київ № 826/20581/14

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві

Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві

Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві

про визнання протиправними дій, скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві, Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві, третя особа ОСОБА_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження;

- скасувати постанову виконуючого обов`язки начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Роєнко Р.В. від 06.11.2014 про передачу матеріалів виконавчого провадження № 45173482 з відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві до відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві;

- скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві Рудьковської О.С. від 13.11.2014 про передачу матеріалів виконавчого провадження № 45173482;

- скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві Цапенко С.М. від 13.11.2014 про прийняття до виконання виконавчого провадження № 45173482 з примусового виконання виконавчого напису № 3221, що вчинений 20.10.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані дії та постанови є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки державними виконавцями з порушенням встановленого частиною першою статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» порядку, виконавче провадження № 45173482 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 3221 від 20.10.2014 про стягнення з нього заборгованості з аліментів, передано з відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві до відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві, чим порушені його права як боржника у виконавчому провадженні.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.12.2014 відкрито провадження у справі № 826/20581/14.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.01.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 року у задоволені позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.04.2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.01.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.2017 року адміністративну справу № 826/20581/14 прийнято до провадження. Протокольно прийнято рішення є про перехід розгляду справи за правилами спрощеного провадження на підставі ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

20.10.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталією Володимирівною видано виконавчий напис № 3221, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві, податковий номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , якій здійснює приватну підприємницьку діяльність, на користь ОСОБА_2 , податковий номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресом: АДРЕСА_3 , невиплачені в строк аліменти на його малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 318330,00 грн.

21.10.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Рудьковською О.С. на підставі заяви стягувача винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45173482, на підставі виконавчого напису № 3221, виданого 20.10.2014 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу по аліментам у розмірі 318330,00 грн.

06.11.2014 року виконуючим обов`язки начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Роєнко Р.В. винесено постанову про передачу виконавчого провадження, якою передано матеріали виконавчого провадження № 42952777 з примусового виконання виконавчого напису Київського міського нотаріального округу № 935 від 11.04.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу по аліментах у сумі 1856520,00 грн. та матеріали виконавчого провадження № 45173482 з примусового виконання виконавчого напису Київського міського нотаріального округу № 3221 від 20.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу по аліментах у сумі 318330,00 грн. для подальшого виконання з відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві до відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві, а також зобов`язано керівників цих відділів забезпечити передачу та прийняття вказаних матеріалів виконавчих проваджень.

В обґрунтування підстав винесення вказаної постанови від 06.11.2014 виконуючий обов`язки начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Роєнко Р.В. послався на скарги ОСОБА_2 на бездіяльність державних виконавців відділу, набуття суспільного резонансу виконавчого провадження та необхідність організації неупередженого подальшого виконання вказаного виконавчого провадження відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

13.11.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Рудьковською О.С. винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження ВП № 45173482 на виконання відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві згідно постанови виконуючого обов`язки начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Роєнко Р.В.

13.11.2014 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві Цапенко С.М. винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження ВП № 45173482 з примусового виконання виконавчого напису № 3221, виданого Київським міським нотаріальним округом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу по аліментам у розмірі 313330,00 грн.

Вважаючи дії щодо передачі матеріалів виконавчого провадження протиправними, а оскаржувані постанови такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Кримінальним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження» (далі також - Закон № 606-XIV), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, та іншими нормативно-правовими актами (по рішенню - Інструкція) (тут і по тексту відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання на території України судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України № 606-XIV, а на територіях інших держав - міжнародними договорами України на засадах взаємності.

Відповідно до преамбули Закону № 606-XIV зазначений Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Згідно із частиною першою статті 6 Закону № 606-XIV, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Статтею 17 Закону № 606-XIV встановлено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону № 606-XIV такими виконавчими документами, серед іншого, є виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до частини другої статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Статтею 20 Закону № 606-XIV встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна.

Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій.

Виконавче провадження може бути передано від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» (далі також - Інструкція з організації примусового виконання рішень)

Передача виконавчого провадження від одного органу ДВС до іншого, від одного державного виконавця до іншого регламентована розділом VI Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Виконавче провадження може бути передано від одного органу ДВС до іншого, від одного державного виконавця до іншого у випадках, визначених Законом та цією Інструкцією.

Передача виконавчого провадження в межах одного органу ДВС або виконавчої групи здійснюється за письмовим дорученням начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівника виконавчої групи.

Виконавче провадження передається від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу ДВС, виконавчої групи у зв`язку:

а) із зміною дислокації, перерозподілом обов`язків, уведенням спеціалізації державних виконавців, необхідністю перерозподілу навантаження;

б) з хворобою державного виконавця, його перебуванням у відрядженні чи відпустці, а також у разі включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі ДВС;

в) з відводом (самовідводом) державного виконавця відповідно до Закону;

г) із звільненням державного виконавця чи відстороненням від виконання повноважень за посадою відповідно до Закону України «Про державну службу»;

ґ) якщо виконавчі провадження відносно солідарних боржників відкрито різними державними виконавцями;

д) з іншими обставинами, що ускладнюють виконання рішення.

Передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися:

а) до відділу примусового виконання рішень ДВС України, інших органів ДВС та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням Голови ДВС України щодо будь-яких виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в органах ДВС;

б) до відділу примусового виконання рішень ДВС України - за рішенням начальника цього відділу щодо будь-яких виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в органах ДВС та виконавчих групах, утворених при цих органах;

в) до відділу примусового виконання рішень регіонального органу ДВС, територіальних органів ДВС та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням начальника регіонального органу ДВС щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в територіальних органах ДВС;

г) до відділу примусового виконання рішень регіонального органу ДВС - за рішенням начальника цього відділу щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в територіальних органах ДВС;

ґ) до виконавчої групи, утвореної в межах органу ДВС, - за рішенням керівника цього органу ДВС;

д) від одного державного виконавця до іншого в межах органу ДВС та виконавчої групи - за рішенням відповідних керівників цих органів та керівника виконавчої групи у разі покладення на нього прав та повноважень, встановлених Законом, у виконавчому провадженні для начальників відділів територіальних органів ДВС.

Передача виконавчого провадження до іншого органу ДВС або у зв`язку з утворенням виконавчої групи при іншому органі ДВС здійснюється за вмотивованою постановою особи, яка прийняла рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження, яка надсилається сторонам виконавчого провадження та до відповідного органу ДВС.

У постанові обов`язково зазначаються обставини, які обумовили передачу виконавчого провадження, особа, якій передаються матеріали виконавчого провадження (керівник виконавчої групи), а також встановлюються строки передачі, які не можуть перевищувати п`яти робочих днів.

При передачі матеріалів виконавчого провадження до іншого органу ДВС державний виконавець або керівник виконавчої групи в день одержання матеріалів виконавчого провадження виносить постанову про прийняття виконавчого провадження до виконання, яку надсилає сторонам виконавчого провадження із супровідним листом, у якому зазначає свій робочий телефон, дні прийому та місцезнаходження органу ДВС, до якого передано виконавче провадження або при якому утворено виконавчу групу.

При передачі виконавчого провадження з одного органу ДВС до іншого, від одного державного виконавця до іншого відповідні відомості заносяться до Єдиного реєстру.

З огляду на наведені нормативно-правові акти суд приходить до висновку про наявність повноважень у виконуючого обов`язки начальника Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві Роєнко Р.В. на передачу матеріалів виконавчого провадження з відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві до відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві.

Відповідно до наданих матеріалів справи вбачається, що стягувач неодноразово подавала скарги на бездіяльність державних виконавців відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві, а також заяву про відвід всьому складу відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві, що, у свою чергу, стало підставою для прийняття оскаржуваної постанови начальником управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Роєнко Р.В. від 06.11.2014 року про передачу матеріалів виконавчого провадження № 45173482 з відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві до відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві.

Крім того, в оскаржуваній постанові вказано про набрання виконавчим провадженням суспільного резонансу, що також є підставою для прийняття постанови про передачу виконавчого провадження.

Під час прийняття Постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.01.2015 року, яку залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 року вказані обставини для прийняття рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження № 45173482 з відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві до відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві визнані судом як достатні для прийняття оскаржуваного рішення. Також судом враховано копії постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.06.2014 в адміністративній справі № 826/7897/2014, з яких вбачається, що і позивачем, як боржником, оскаржувались дії відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві під час виконання виконавчого провадження № 42952777, де, серед іншого, позивач зазначав, що за адресою, на яку йому направлялась постанова про відкриття виконавчого провадження (АДРЕСА_1), він проживає рідко. На думку колегії суддів Вищого адміністративного суду України, викладену в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.04.2017 року,такі висновки є передчасними, зокрема в частині, що в частині, що стосується повноважень саме в.о. начальника УДВС ГУЮ у місті Києві Роєнко Р.В. на вчинення дій щодо винесення постанови про передачу виконавчого провадження з ВДВС Подільського РУЮ в місті Києві до ВДВС Соломянського РУЮ та в частині, що стосується мотивів і підстав для винесення такої постанови, а саме: які дії вчинялись внаслідок поданої заяви стягувачем про відвід всьому складу ВДВС Подільського РУЮ у місті Києві, чи виносилось начальником ВДВС Подільського РУЮ в місті Києві відповідне рішення внаслідок заявленого відводу безпосередньо державному виконавцю цього відділу, або чи приймалось відповідне рішення керівником органу державної виконавчої служби вищого рівня внаслідок заявленого відводу начальнику відділу або всіх державних виконавців ВДВС Подільського РУЮ в місті Києві, що є прямою підставою для винесення постанови про передачу виконавчого провадження.

З метою встановлення вище зазначених обставин та встановлення дійсних, об`єктивних підстав для вчинення дій в.о. начальника УДВС ГУЮ у місті Києві Роєнко Р.В., які стали предметом оскарження у даній справі, стосовно винесення постанови про передачу виконавчого провадження, та вирішення питання, чи вчинені вони уповноваженою на це особою з дотриманням вимог чинного законодавства, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 16 Закону № 606-XIV державний виконавець, експерт, спеціаліст, оцінювач, перекладач не можуть брати участі у виконавчому провадженні і підлягають відводу, якщо вони є близькими родичами сторін, їх представників або інших осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні, або заінтересовані в результаті виконання рішення, або є інші обставини, що викликають сумнів у їх неупередженості.

За наявності підстав для відводу зазначені особи зобов`язані заявити самовідвід. З тих самих підстав відвід таким особам може бути заявлений стягувачем, боржником або їх представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.

Питання про відвід державного виконавця вирішується начальником відділу, якому підпорядкований державний виконавець, про що виноситься постанова.

Питання про відвід, самовідвід начальника відділу або всіх державних виконавців зазначеного відділу вирішується керівником відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Постанова про задоволення чи відмову у задоволенні відводу, самовідводу начальника відділу або всіх державних виконавців зазначеного відділу може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У разі відводу державного виконавця виконавчий документ передається у встановленому порядку іншому державному виконавцеві або іншому органу державної виконавчої служби.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що постанова про відвід усьому складу ВДВС Подільського РУЮ не виносилась. Прийняття відповідних рішень начальником ВДВС Подільського РУЮ в місті Києві внаслідок поданої заяви стягувачем про відвід всьому складу ВДВС Подільського РУЮ у місті Києві не встановлене. Також не встановлено судом й прийняття відповідного рішення керівником органу державної виконавчої служби вищого рівня внаслідок заявленого відводу начальнику відділу або всіх державних виконавців ВДВС Подільського РУЮ в місті Києві, що є прямою підставою для винесення постанови про передачу виконавчого провадження. Докази підстав вважати дії державних виконавців такими, що викликають сумнів у їх неупередженості відсутні.

Суд у цьому контексті зауважує, що факт наявності скарг стягувача сам по собі не може вважатися достатніми для мотивувальної частини постанови про прийняла рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження, наявність якої є обов`язковою у розумінні Інструкції з організації примусового виконання рішень та, відповідно, не можуть вважатися обґрунтованими обставинами, які обумовили передачу виконавчого провадження.

Щодо зазначення в оскаржуваній постанові набрання виконавчим провадженням суспільного резонансу, що також є підставою для прийняття постанови про передачу виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Поняття «суспільний резонанс» не є визначеним у чинному законодавстві, відтак, не має правової визначеності, носить неоднозначний та оціночний характер. Використання цих понять не відповідає вимогам ст. 8 Конституції України та не враховує позицію Конституційного суду України щодо забезпечення у законі принципу правової визначеності та недопущення двозначності правової норми як обов`язкових елементів верховенства права.

Зокрема, відповідно до Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 18.06.2020 року № 5-р(II)/2020 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування в правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 29.06. 2010 року № 17-рп/2010 одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Принцип правової визначеності означає, що «обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки».

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку суспільного резонансу також не є достатньою підставою для прийняття постанови про передачу виконавчого провадження, оскільки суперечить принципу правової визначеності у розумінні ст. 8 Конституції України.

Відтак, судом встановлено, що дії Головного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження є протиправними та такими, що зумовили протиправне прийняття оскаржуваних рішень, зокрема постанови виконуючого обов`язки начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Роєнко Р.В. від 06.11.2014 про передачу матеріалів виконавчого провадження № 45173482 з відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві до відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві, постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві Рудьковської О.С. від 13.11.2014 про передачу матеріалів виконавчого провадження № 45173482 та постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві Цапенко С.М. від 13.11.2014 про прийняття до виконання виконавчого провадження № 45173482 з примусового виконання виконавчого напису № 3221, що вчинений 20.10.2014, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 73,08 грн. Оскільки, позов задоволено у повному обсязі, на користь позивача слід присудити судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 73,08 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32), Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві (03186, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 40-А), Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві (04208, м. Київ, просп. Георгія Гонгадзе, 5-Б) про визнання протиправними дій, скасування постанов - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження;

3. Скасувати постанову виконуючого обов`язки начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Роєнко Р.В. від 06.11.2014 про передачу матеріалів виконавчого провадження № 45173482 з відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві до відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві;

4. Скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві Рудьковської О.С. від 13.11.2014 про передачу матеріалів виконавчого провадження № 45173482;

5. Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві Цапенко С.М. від 13.11.2014 про прийняття до виконання виконавчого провадження № 45173482 з примусового виконання виконавчого напису № 3221, що вчинений 20.10.2014.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32), Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві (03186, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 40-А), Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві (04208, м. Київ, просп. Георгія Гонгадзе, 5-Б).

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур