Справа № 620/2164/20
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2164/20 Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року

у справі № 620/2164/20 (розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И Л А :
У червні 2020 року до Чернігівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач), в якому просила суд визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2020 № 71 «Про створення позаштатної команди санітарних інструкторів-дезінфекторів військової частини».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуваний наказ, виданий від імені суб`єкта владних повноважень, є не законним, ухваленим за межами наданих Законом повноважень, оскільки на даний час позивачка позбавлена можливості виконувати обов`язки за штатною посадою, грубо обмежено її конституційне право на працю, що включає в тому числі проходження військової служби, відповідно до її освіти, кваліфікації та займаної посади.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням суду першої інстанції, позивачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Апелянт вказує на те, що не підлягав застосуванню - Кодексу Законів про працю України, та не застосування норм Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 року. Також, позивачем було зазначено, що відповідно функціональних обов`язків санітарного інструктора - дезінфектора інфекційного відділення, затверджених 26.12.2016 року та чинних станом на 01.04.2020 року, для санітарного інструктора - дезінфектора були встановлені кваліфікаційні вимоги у виді обов`язкового індивідуального навчання не менше 3-х місяців за спеціальністю.

Відповідач заперечує проти апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді медичної сестри кардіологічного кабінету терапевтичного відділення військової частини НОМЕР_1 (Чернігівський військовий госпіталь) у військовому званні «старший солдат» відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2016 року № 233 та укладеного контракту.

До кола функціональних обов`язків позивача за займаною посадою входить виконання лікарських призначень, здійснення нагляду за хворими, спостереження за харчуванням хворих, проведення збору матеріалу для відповідних медичних досліджень, готує і застосовує дезінфекційні розчини та ін.

Так, 01.04.2020 року командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято Наказ № 71 «Про створення позаштатної команди санітарних інструкторів-дезінфекторів військової частини» позивачку звільнено від виконання обов`язків за посадою медичної сестри кардіологічного кабінету терапевтичного відділення та призначено членом позаштатної команди санітарних інструкторів-дезінфекторів Військової частини НОМЕР_1 » (надалі Наказ №71).

Відповідно до пункту 1 Наказу №71 медичну сестру кардіологічного кабінету терапевтичного відділення старшого солдата ОСОБА_1 тимчасова, до окремого розпорядження, звільнити від виконання обов`язків за займаними посадами та підпорядкувати начальнику інфекційного відділення.

На думку позивача, її протиправно переведено на позаштатну посаду санітарного інструктора-дезінфектора, у зв`язку з чим остання звернулась до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що переміщення позивача відбулося у повній відповідності до п.п. 120-122 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Президентом України від 10.12.2008 року.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній на момент укладення контракту) визначено, що військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Так, порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, визначені Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (надалі - Положення №1153/2008, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних відносин).

Пунктом 2 Положення №1153/2008 передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.

У добровільному порядку громадяни проходять військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.

З громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт згідно з додатками 1 і 2.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (тут і далі в редакції, чинній на дату виникнення спірних відносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Збройні Сили України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, та збереження здоров`я військовослужбовців та своєчасного проведення профілактичних заходів відповідно до статті 11 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», наказу Міністерства охорони здоров`я України від 13.03.2020 №663 «Про оптимізацію заходів щодо недопущення і поширення на території України випадків COVID-19», розпорядження першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України 31.01.2020. №2641/С «Щодо недопущення занесення та поширення у військових частинах Збройних Сил України захворювання, спричиненого коронавірусом», наказу Командувача Медичних сил Збройних Сил України від 07.02.2020 №5 «Про затвердження методичних вказівок про заходи щодо недопущення занесення і поширення у військових частинах Збройних Сил України випадків гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-2019» проводять заходи, що обмежують можливість поширення коронавірусу серед військовослужбовців та працівників ЗС України.

Відповідно до вищевикладеного, командуванням Міністерства оборони України було проведено організацію та забезпечення безумовного виконання Плану заходів щодо недопущення занесення і поширення у військових частинах Збройних Сил України випадків гострої респіраторної хвороби, спричиненої корона вірусом COVID-2019.

Усім Збройним Силам України доведені рекомендації, які стосуються застосування гігієнічних правил, обмеження або призупинення участі у навчальних та масових заходах, обмеження або повністю призупинення поїздок до районів підвищеного ризику захворювання, проведення інформаційних заходів у сфері профілактики.

У Збройних силах України аби запобігти поширенню гострих респіраторних захворювань спричиненої коронавірусом COVID-19 виконані наступні заходи:

1. Розроблено і доведено до військових частин ЗС України, а також до тих, що виконують завдання за призначенням в районі ООС, ряд розпоряджень і наказів.

2. Начальником Генерального штабу затверджено план заходів щодо недопущення занесення в частини гострої респіраторної хвороби спричиненої коронавірусом.

3. Командуванням медичних сил було запроваджено разом з науковцями Української військово-медичної академії та Науково-дослідного інституту методичні вказівки, які оновлюються у відповідності до змін законодавства Міністерства охорони здоров`я України, а також рекомендації Всесвітньої організації охорони здоров`я.

Так, з метою виконання вище викладених вказівок та рекомендацій було створено позаштатну команду санітарних інструкторів-дезинфекторів, про що було видано відповідний оспорюваний наказ.

Згідно із Наказу №71 старшого солдата ОСОБА_1 було тимчасово переміщено з посади медичної сестри кардіологічного кабінету терапевтичного відділення на посаду позаштатного дезінфектора.

Відповідно до частини 13 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Абзацом 2 пункту 257 Положення №1153/2008 зазначено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Так, в матеріалах справи міститься Функціональні обов`язки медичної сестри кардіологічного кабінету терапевтичного відділення, з яким позивач ознайомлена 26.12.2016 року та в яких зазначено, що до обов`язків позивача належить: виконання санітарної обробки хворого, готує і застосовує дезінфекційні розчини та слідкує за санітарно-гігієнічним та протиепідемічним станом відділення, згідно пп. 2.10, пп. 2.22 розділу ІІ (стор. 39- 41 том І).

Крім того, пп.2.32 розділу ІІ вищезазначеного Функціонального обов`язки позивач зобов`язана при переведені госпіталю на функціонування в умовах особливого періоду діяти згідно окремої інструкції.
Також, в Контракті, який укладено між позивачем та Міністерством оборони України зазначено, що військовослужбовець зобов`язаний виконувати накази командирів (начальників).
З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що позивач, як військовослужбовець зобов`язаний дотримуватися вищезазначених регуляторних актів щодо виконання покладених на неї обов`язків та контракту, який остання підписала.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що тимчасове переведення відбулося у повній відповідності до п.п. 120-122 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Президентом України від 10.12.2008 року, а отже оскаржуваний наказ прийнято правомірно.

Щодо посилання апелянта, що її не можливо перевести, оскільки нею не було пройдено навчання, колегія суддів не бере до уваги, оскільки п. 2 Наказу №71 зобов`язано начальника інфекційного відділення до 03 квітня 2020 року провести з особовим складом позаштатної команди Методичних вказівок щодо організації та проведення дезінфекційних заходів у Збройних Силах України та додаткові практичні заняття з особовим складом.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №71 від 01.04.2020 року «Про створення позаштатної команди санітарних інструкторів-дезинфекторів військової частини» виданий із дотриманням усіх правових норм та повністю відповідає чинному законодавству.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційних скарг є ідентичними позовній заяві, а отже, доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г. В. Земляна
Судді: Є. І. Мєзєнцев
В. В. Файдюк