Справа № 400/2056/19
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

24 грудня 2020 р.м. ОдесаСправа № 400/2056/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Шеметенко Л.П., суддів Стас Л.В., Турецької І.О., розглянувши питання про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків ДПС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року по справі за адміністративним позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування постанови про стягнення виконавчого збору, -

В С Т А Н О В И В :

До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла адміністративна справа № 400/2056/19 разом з апеляційною скаргою Офісу великих платників податків ДПС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року по справі за адміністративним позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

В поданій апеляційній скарзі Офіс великих платників податків ДПС просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року посилаючись на неможливість оплати судового збору при поданні первісної апеляційної скарги у зв`язку з відсутністю фінансування, зупинення операцій з бюджетними коштами, а також апелянт вказує на довготривалу процедуру отримання платіжного доручення про сплату судового збору.

Проте, до поданої апеляційної скарги апелянтом не надано жодного доказу на підтвердження викладених обставин в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду апеляційної інстанції, що унеможливлює вирішення заявленого клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження.

У зв`язку із чим, апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС залишено без руху, надано апелянту строк протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для направлення на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Апелянтом подано повторно клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Надаючи оцінку доводам клопотань щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Водночас, згідно ч. 6 ст. 287 КАС України, що визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Частиною 1 статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Рішення у даній справі прийнято 09.12.2019 року та отримано апелянтом 20.12.2019 року.

Первісну апеляційну скаргу апелянта повернуто скаржнику ухвалою суду апеляційної інстанції від 24.03.2020 року.

Апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року посилаючись на неможливість оплати судового збору при поданні первісної апеляційної скарги у зв`язку з відсутністю фінансування, зупинення операцій з бюджетними коштами, а також апелянт вказує на довготривалу процедуру отримання платіжного доручення про сплату судового збору.

Однак, посилаючись, як на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі, на відсутність коштів на оплату судового збору, як під час звернення із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження разом з апеляційною скаргою, а так само звертаючись із таким клопотанням на виконання вимог ухвали суду про залишення скарги без руху, апелянтом не надано доказів щодо неможливості оплати судового збору у даній справі з моменту отримання оскаржуваного рішення та до моменту подання даної апеляційної скарги, тобто, не підтверджено поважність причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою.

На наведені обставини було звернуто увагу в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху та надано відповідний строк для подання доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Проте, навіть при представленні судом строку, апелянтом не надано таких доказів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом не підтверджено поважність причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою з моменту отримання оскаржуваного рішення та до моменту подання даної апеляційної скарги.

З огляду на викладене, наведені апелянтом у клопотаннях підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження жодним чином не обґрунтовують поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі, є неповажними.

Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Пономарьов проти України» (рішенні від 03 квітня 2008 року, заява № 3236/03) Європейський суд з прав людини нагадав про необхідність розуміння права на справедливий розгляд судом з урахуванням принципу юридичної визначеності, який є одним із аспектів верховенства права. В цьому рішенні ЄСПЛ тлумачив гарантії пункту 1 статті 6 Конвенції в контексті того, що «Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).». Далі ЄСПЛ наголосив, що «ця справа стосується не екстраординарного перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду в порядку нагляду чи за нововиявленими обставинами (див., серед інших справ, рішення у справі «Трегубенко проти України» (Tregubenko v. Ukraine), заява № 61333/00, пп. 34-38, рішення від 2 листопада 2004 року; та рішення у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-34, рішення від 18 листопада 2004 року), а відновлення провадження через значний період часу шляхом поновлення строку на ординарне апеляційне оскарження. Суд зазначає, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито (див. пункти 19 та 20 вище), таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року)…Суд зазначає, що стороні у провадженні було поновлено строки, не дивлячись на те, що товариство було поінформовано про рішення від 5 жовтня 2001 року якщо не одразу ж після його винесення, то в найкоротші строки. Товариство подало першу апеляційну скаргу у листопаді 2001 року, але вона не була розглянута з низки причин, і несплата державного мита була лише однією із них (див. пункт 11 вище). Через два роки товариство подало нову апеляцію, стверджуючи, що воно не могло сплатити державне мито в той час, коли рішення суду першої інстанції могло б бути оскаржене відповідно до законодавства…У такій ситуації, надаючи дозвіл товариству подати повторну апеляційну скаргу зі спливом значного проміжку часу та після початку виконання рішення суду на підставах, які, на думку Суду, мали на меті не виправлення серйозних судових помилок, а лише перегляд та нове вирішення справи, національні суди порушили принцип юридичної визначеності та «право на суд» заявника, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції.».

Частиною 3 статті 298 КАС України встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Станом на 24.12.2020 року на адресу суду апеляційної інстанції повернулось повідомлення про вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

За таких обставин, оскільки у апелянта закінчився строк для надання заяви та доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, а наведені апелянтом у клопотаннях підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 299, 325, 328, 329 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Визнати неповажними підстави пропуску строку на апеляційне оскарження, вказані Офісом великих платників податків ДПС у клопотаннях про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків ДПС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року по справі за адміністративним позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку статті 328 КАС України до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька