Справа № 200/10329/20-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 р. Справа№200/10329/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім «Геліос» до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання незаконними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім «Геліос» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення про відмову у видачі ліцензії на право зберігання пального № 33017/10/05-99-32-02 від 16.04.2020 року;

- визнати незаконним та скасувати рішення про відмову у видачі ліцензії на право зберігання пального № 47420/10/05-99-32-02 від 05.06.2020 року;

- зобов`язати ГУ ДПС у Донецькій області видати ТОВ «Аграрний дім «Геліос» ліцензію на право зберігання пального для потреб власного споживання за адресою: Донецька область, Лиманський р-н., смт. Дробишеве, вул. Серп і Молот, 74, у резервуарі місткістю 10 куб.м. з 20.04.2020 року до 20.04.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що31.03.2020 року позивачем було подано до відповідача заяву на одержання ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання за адресою Донецька область, Лиманський р-н., смт. Дробишеве, вул. Серп і Молот, 74,до якої було додано визначений законодавством пакет документів, необхідних для видачі такої ліцензії. Однак,16.04.2020 рокуГУ ДПС у Донецькій області було винесено рішення про відмову у видачі ліцензії на право зберігання пального з посиланням на те, що згідно інформаційних баз даних ДПС України, у позивача відсутні об`єкти оподаткування за вищевказаною адресою, що унеможливлює опрацювання заяви позивача. Позивач не погоджується із такою підставою для відмови у видачі ліцензії, однак 14.05.2020 ним було надане повідомлення про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП на бочку, що розташована за адресою Донецька область, Лиманський р-н., смт. Дробишеве, вул. Серп і Молот, 74, та повторно подано заяву на одержання ліцензії від 14.05.2020 №14/05-1. Однак, рішенням відповідача від 05.06.2020 року позивачеві було відмовлено у видачі ліцензії з посиланням на те, що під час опрацювання заяви позивача встановлено, що загальна місткість пального в резервуарах, що використовуються для зберігання, вказана в кубічних метрах та не переведена у літри.

З вищевказаними рішеннями відповідача позивач не погоджується, вважає їх безпідставними, необґрунтованими, такими, що прийняті усупереч вимогам чинного законодавства, у зв`язку із чим наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі навівши доводи аналогічні викладеним в оскаржуваних рішеннях.

У відповіді на відзив позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини аналогічні наведеним ним у позові.

Ухвалою суду від 10 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи, встановлений строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, якими він обґрунтовується, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 23 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищезазначене, та зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду справи по суті, заяв від учасників справи про поновлення/продовження процесуальних строків, для вчинення процесуальних дій, у відповідності до положень п. 3розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, до суду не надходило, суд проводить розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами. Саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів, участь учасників справи в судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, та сторонами не повідомлено причин, які безпосередньо перешкоджають розгляду даної справи за наявними у ній доказами.

З`ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

31.03.2020 року ТОВ «Аграрний дім «Геліос» звернулось до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області із заявою № 31/03-1, в якій просило видати ліцензію на право зберігання пального для потреб власного споживання на адресу фактичного місця розташування резервуара (ємності): 84100, Донецька область, Лиманський р-н., смт. Дробишеве, вул. Серп і Молот, 74, місткість якої складає 10 куб.м. з терміном дії з 20.04.2020 року до 20.04.2025 року, та проставити відмітку про внесення плати за ліцензію у розмірі 780,00 грн., з 20.04.2020 року по 20.04.2021 (а.с. 10).

16.04.2020 відповідачем було прийнято рішення № 33017/10/05-99-32-02про відмову у видачі ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), в якому зазначено про те, що під час опрацювання заяви та поданих разом з заявою документів (їх завірених копій) ТОВ «Аграрний дім «Геліос`на одержання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) у місці зберігання пального, розташованого за адресою: Донецька область, Лиманський р-н., смт. Дробишеве, вул. Серп і Молот, 74, встановлено, що згідно з відомостями інформаційних баз даних ДПС України у ТОВ «Аграрний дім «Геліос`відсутні об`єкти оподаткування за адресою: Донецька область, Лиманський р-н., смт. Дробишеве, вул. Серп і Молот, 74. Повідомлено, що невнесення до інформаційних баз даних ДПС України відомостей про вищевказані об`єкти оподаткування або пов`язані з оподаткуванням, технічно унеможливлює опрацювання заяви позивача на видачу відповідної ліцензії. У зв`язку із наведеним відмовлено у видачі ліцензії (а.с. 12-13).

Згідно із повідомленням за формою №20-ОПП, Про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, 14.05.2020 року ТОВ «Аграрний дім «Геліос`до ГУ ДПС у Донецькій області, було надане повідомлення про об`єкт оподаткування, а саме - бочку, що розташована за адресою Донецька область, Лиманський р-н., смт. Дробишеве, вул. Серп і Молот, 74 (а.с. 15-16).

14.05.2020 року ТОВ «Аграрний дім «Геліос» звернулось до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області із заявою № 14/05-1, в якій просило видати ліцензію на право зберігання пального для потреб власного споживання на адресу фактичного місця розташування резервуара (ємності): 84100, Донецька область, Лиманський р-н., смт. Дробишеве, вул. Серп і Молот, 74, місткість якої складає 10 куб.м. з терміном дії з 05.06.2020 року до 05.06.2025 року, та проставити відмітку про внесення плати за ліцензію у розмірі 780,00 грн., з 05.06.2020 року до 05.06.2021 (а.с. 17).

05.06.2020 відповідачем було прийнято рішення № 47420/10/05-99-32-02про відмову у видачі ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), в якому зазначено про те, що під час опрацювання заяви ТОВ «Аграрний дім «Геліос» на одержання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) встановлено, що загальна місткість пального в резервуарах, що використовуються для зберігання, вказана в кубічних метрах та не переведена в літри (згідно до діючих коефіцієнтів), як того вимагає Реєстр діючих ліцензій та Єдиний державний реєстр місць зберігання.

Крім того, ТОВ «Аграрний дім «Геліос» бажає отримати ліцензію з 20.04.2020 року, тоді як заява підприємства від 14.05.2020 року № 14/05 надійшла до ГУ ДПС у Донецькій області 18.05.2020 (вхідний №64874/10) (а.с. 18-19).

За наслідками розгляду Державною податковою службою України скарги ТОВ «Аграрний дім «Геліос» від 24.09.2020 року на вищевказані рішення про відмову у видачі ліцензії № 33017/10/05-99-32-02 від 16.04.2020 року, та № 47420/10/05-99-32-02 від 05.06.2020 року, скарга позивача була залишена без задоволення, а рішення відповідача без змін (а.с. 42-46).

Не погоджуючись із рішенням відповідача про відмову у видачі ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон №481)

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків та зборів» від 23.11.2018 №2628 VIIIвнесені зміни доЗакону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995, зокрема запроваджено ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, зазначені зміни набули чинності з 01.07.2019.

Положеннями пункту 6 частини першої статті1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 №222 (далі Закон №222)визначено, що ліцензування - засіб державного регулювання провадження видів господарської діяльності, спрямований на забезпечення безпеки та захисту економічних і соціальних інтересів держави, суспільства, прав та законних інтересів, життя і здоров`я людини, екологічної безпеки та охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 Закону №222, ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно доЗакону №481/95- ВР.

Постановою Кабінету Міністрів України №609 від 05.08.2015 «Про затвердження переліку органів ліцензування та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» територіальні органи ДПС визначено органом ліцензування господарської діяльності зі зберігання пального.

Суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання.

На підставі статті 15 Закону №481 у заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

Згідно статті 1 Закону №481 місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Як визначено статтею 15 Закону №481 ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

- дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки та початок експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

При цьому суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження, а також фактичне місцезнаходження ємностей, що використовуються для зберігання пального (ч.43 ст.15 Закону №481/95-ВР).

Аналіз наведених норм свідчить, що для отримання ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання не потрібно подавати копії документів, передбачених ст.15 Закону №481, достатньо подати заяву на отримання такої ліцензії, в якій визначити необхідну інформацію.

Як свідчать матеріали справи, позивачем було подано до податкового органу заяви від 31.03.2020 року та від 14.05.2020 року на отримання ліцензії на право зберігання пального для потреб власного споживання, в яких зазначив, про використання пального для потреб власного споживання, загальну місткість резервуару (ємності), що використовуються для зберігання пального 10 куб.м., та його фактичне місцезнаходження: 84100, Донецька область, Лиманський р-н., смт. Дробишеве, вул. Серп і Молот, 74 (а.с. 10, 17).

З огляду на зазначене, з врахуванням приписів ч.43ст.15 Закону №481/95-ВР, суд приходить до висновку, що позивачем додержано вимог чинного законодавства України при подачі заяв на отримання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання), оскільки в таких зазначено про використання пального для потреб власного споживання, загальну місткість резервуару, що використовується для зберігання пального, його фактичне місцезнаходження/фактичне місцезнаходження ємкостей, що використовуються для зберігання пального.

Зазначене є достатнім для отримання позивачем ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання), що свідчить про протиправність рішень відповідача про відмову у видачі відповідної ліцензії, які прийняті поза межами повноважень податкового органу, визначених Законом №481.

При цьому суд не приймає посилання податкового органу як на підставу для відмови у видачі ліцензії, на зазначення позивачем місткості резервуару у кубічних метрах без переведення у літри, оскільки вищевказаними нормами чинного законодавства не передбачено будь-яких вимог або застережень стосовно того, в яких одиницях виміру суб`єкт господарювання повинен зазначити місткість резервуару у відповідній заяві.

Посилання відповідача у рішенні від 05.06.2020 як на самостійну підставу для відмови у видачі ліцензії на те, що у заяві від 14.05.2020 № 14/05, яка надійшла до податкового органу 18.05.2020, суб`єктом господарювання зазначено про видачу ліцензії з 20.04.2020, суд також не приймає, оскільки не є спірною обставиною у справі, що плата за ліцензію позивачем була здійснена ще 31.03.2020 при поданні заяви про видачу ліцензії позивачем уперше 31.03.2020. Поряд із цим, ст. 15 Закону №481, закріплено, що ліцензія щодо пального або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 20 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність в спірних рішеннях контролюючого органу будь яких інших підстав для відмови у наданні позивачеві ліцензії, за результатами системного аналізу положень чинного законодавства України та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім «Геліос» ліцензію на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання на підставі заяви позивача, яка була подана ним уперше, а саме 31.03.2020 року за № 31/03-01.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст.77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність прийняття оскаржуваних рішень. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у зв`язку із чим, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з правил частини першої статті 139 КАС України, відповідно до яких при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань як суб`єкта владних повноважень, на користь позивача, підлягає стягненню судовий збір у сумі 4204,00 грн., який був сплачений ним при зверненні до суду із даним позовом.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132,159-161,164,192-194,224-228,241-247, 255,253-263,293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім «Геліос» (місцезнаходження: 84406, Донецька область, м. Лиман, вул. Дубоноса, 1, ) до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (місцезнаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, ) про визнання незаконними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про відмову у видачі ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) № 33017/10/05-99-32-02 від 16.04.2020 року, та № 47420/10/05-99-32-02 від 05.06.2020 року.

Зобов`язати Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім «Геліос» (місцезнаходження: 84406, Донецька область, м. Лиман, вул. Дубоноса, 1, )ліцензію на право зберігання пального для потреб власного споживання на підставі заяви про видачу ліцензії Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім «Геліос» № 31/03-1 від 31.03.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (місцезнаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім «Геліос» (місцезнаходження: 84406, Донецька область, м. Лиман, вул. Дубоноса, 1, ) судовий збір у сумі 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 00 коп.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 24 грудня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров