Справа № 380/2229/20
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/2229/20 пров. № А/857/7587/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Онишкевича Т. В., Судової-Хомюк Н. М.,

за участю секретаря судового засідання Цар М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року, ухвалене головуючим суддею Мартинюком В. Я. у м. Львові, у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків у банках,

В С Т А Н О В И В:

17.03.2020 Головне управління ДПС у Львівській області звернулось в суд з адміністративним позовом до Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» (далі - КП «Дрогобичводоканал») про стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 18 225 796,63 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що внаслідок несплати відповідачем узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість, самостійно задекларованого, а також штрафних санкцій та пені, у відповідача наявний податковий борг у розмірі 18 225 796,63 грн, який підлягає стягненню в судовому порядку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2020 позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано, що КП «Дрогобичводоканал» є єдиним підприємством, яке забезпечує населення, соціальну сферу у Дрогобицькому районі Львівської області послугами з водопостачання та водовідведення, а тому фінансова неспроможність такого підприємства може призвести до кризової ситуації у всьому регіоні. Незважаючи на надзвичайну важливість даної справи для КП «Дрогобичводоканал», судом першої інстанції не наведено жодних аргументів щодо доцільності розгляду даної справи за правилами спрощеного провадження без виклику сторін та не з`ясовано думку учасників справи про порядок розгляду справи. Зазначає, що контролюючим органом не надано детального розрахунку суми боргу, зокрема, штрафів та пені, що унеможливлює встановити правильність розрахунків у даній справі. Вказує, що штрафні санкції до нього застосовані податковими повідомленнями-рішеннями форми «Н» за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних та форми «Ш» за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, більшість яких є незаконними та будуть оскаржені в судовому порядку. Крім цього, стверджує, що наявність у нього податкового боргу з податку на додану вартість не підтверджена належними та допустимими доказами.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просила відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з картками особових рахунків та довідки про заборгованість від 07.11.2019 № 2191/10/53.09-06 за КП «Дрогобичводоканал» обліковується податковий борг в розмірі 18225796,63 грн.

Даний борг виник із заборгованості з податку на додану вартість:

податкові зобов`язання 13746089,16 грн, що підтверджується:

- ухвалою про розстрочення №813/3646/16 від 16.03.2017 на суму 419090,16 грн;

- уточнюючим розрахунком з податку на додану вартість від 20.06.2017 на суму 326950 грн;

- уточнюючим розрахунком з податку на додану вартість від 12.09.2018 на суму 280083 грн;

- податковою декларацією з податку на додану вартість від 20.06.2017 на суму 469549 грн;

- податковою декларацією й з податку на додану вартість від 20.07.2017 на суму 202528 грн;

- податковою декларацією з податку на додану вартість від 21.08.2017 на суму 3346 грн;

- податковою декларацією з податку на додану вартість від 20.09.2017 на суму 520251 грн;

- податковою декларацією з податку на додану вартість від 20.10.2017 на суму 1005831 грн;

- податковою декларацією з податку на додану вартість від 20.11.2017 на суму 57382 грн;

- податковою декларацією з податку на додану вартість від 20.12.2017 на суму 142857 грн;

- податковою декларацією з податку на додану вартість від 22.01.2018 на суму 81161 грн;

- податковою декларацією з податку на додану вартість від 20.02.2018 на суму 483738 грн;

- податковою декларацією з податку на додану вартість від 20.03.2018 на суму 675902 грн;

- податковою декларацією з податку на додану вартість від 20.04.2018 на суму 232460 грн;

- податковою декларацією з податку на додану вартість від 21.05.2018 на суму 409984 грн;

- податковою декларацією з податку на додану вартість від 20.06.2018 на суму 84959 грн;

- податковою декларацією з податку на додану вартість від 20.07.2018 на суму 470442 грн;

- податковою декларацією з податку на додану вартість від 20.08.2018 на суму 501486 грн;

- податковою декларацією з податку на додану вартість від 20.09.2018 на суму 498272 грн;

- податковою декларацією з податку на додану вартість від 22.10.2018 на суму 523624 грн;

- податковою декларацією з податку на додану вартість від 20.11.2018 на суму 523919 грн;

- податковою декларацією з податку на додану вартість від 20.12.2018 на суму 520812 грн;

- зворотнім боком облікової картки платника податків де зазначена податкова декларація з податку на додану вартість від 21.01.2019 на суму 593441 грн;

- зворотнім боком облікової картки платника податків де зазначена податкова декларація з податку на додану вартість від 01.03.2019 на суму 269839 грн;

- зворотнім боком облікової картки платника податків де зазначена податкова декларація з податку на додану вартість від 20.03.2019 на суму 689751 грн;

- зворотнім боком облікової картки платника податків де зазначена податкова декларація з податку на додану вартість від 18.04.2019 на суму 383533 грн;

- зворотнім боком облікової картки платника податків де зазначена податкова декларація з податку на додану вартість від 20.05.2019 на суму 673065 грн;

- зворотнім боком облікової картки платника податків де зазначена податкова декларація з податку на додану вартість від 20.06.2019 на суму 758264 грн;

- зворотнім боком облікової картки платника податків де зазначена податкова декларація з податку на додану вартість від 19.07.2019 на суму 567719 грн;

- зворотнім боком облікової картки платника податків де зазначена податкова декларація з податку на додану вартість від 20.08.2019 на суму 283316 грн;

- зворотнім боком облікової картки платника податків де зазначена податкова декларація з податку на додану вартість від 19.09.2019 на суму 511432 грн;

- зворотнім боком облікової картки платника податків де зазначена податкова декларація з податку на додану вартість від 21.10.2019 на суму 581103 грн;

штрафні санкції 3976362, 87 грн, що підтверджується:

- податковим повідомленням-рішенням від 19.11.2018 № на суму 2915520 грн. 98 коп.;

- податковим повідомленням-рішенням від 11.12.2018 № на суму 163353 грн. 97 коп.;

- податковим повідомленням-рішенням від 17.12.2018 № на суму 355 грн. 00 коп.;

- податковим повідомленням-рішенням від 22.01.2019 № на суму 453061 грн. 61 коп.;

- податковим повідомленням-рішенням від 30.01.2019 № на суму 244970 грн. 32 коп.;

- податковим повідомленням-рішенням від 15.02.2019 року № на суму 10600 грн. 00 коп.;

- податковим повідомленням-рішенням від 13.03.2019 № на суму 117454 грн. 27 коп.;

- податковим повідомленням-рішенням від 13.03.2019 № на суму 14024 грн. 26 коп.;

- податковим повідомленням-рішенням від 07.08.2019 № на суму 33525 грн. 55 коп.;

- податковим повідомленням-рішенням від 09.09.2019 № на суму 10400 грн. 00 коп.;

- податковим повідомленням-рішенням від 17.10.2019 № на суму 13119 грн. 05 коп.;

503344,60 грн - пеня згідно із зворотнім боком облікової картки платника податків.

З метою погашення податкового боргу податковим органом було сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу від 08.10.2014 № 815-25 на суму 755157,69 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у встановлений законодавством строк не сплачено податковий борг в розмірі 18 225 796,63 грн, наявність якого підтверджено належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що такий висновок зроблений з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За положеннями підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктами 54.3.1, 54.3.3 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з підпунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Підпунктом 56.15 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Відповідно до підпункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, у разі незгоди з податковим повідомленням-рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку. Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим.

Відповідно до підпунктів 59.1, 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Пунктами 95.2, 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що узгоджене грошове зобов`язання, не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки, визначені законодавством, набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись з відповідним позовом до суду.

Як встановлено з матеріалів справи, заявлена Головним управлінням ДПС у Львівській області сума податкового боргу, яку просить стягнути з КП «Дрогобичводоканал», в розмірі 18 225 796,63 грн складається із податкових зобов`язань з податку на додану вартість за 2017-2019 роки (13 746 089,16 грн), штрафних санкцій, нарахованих з листопада 2018 року по жовтень 2019 року (3 976 632,87 грн) та 503 344,60 пені.

Судом першої інстанції під час розгляду справи в спрощеному провадженні без виклику сторін не встановлено належним чином ні суми заборгованості, ні розміру штрафних санкцій та пені, та взято до уваги лише довідку позивача про розмір боргу.

Натомість, на вимогу апеляційного суду Головним управлінням ДПС у Львівській області складено довідки про суму податкового боргу платника податків КП «Дрогобичводоканал» від 21.10.2020 № 8387/9/13-01-13-01-12 та від 14.14.2020 № 9708/9/13-01-13-01-12, інформація зазначена в яких містить розрахунок боргу та не відповідає довідці про заборгованість від 07.11.2019 № 2191/10/53.09-06, на підставі якої суд першої інстанції задовольнив позов.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що за КП «Дрогобичводоканал» обліковується податковий борг за основними зобов`язаннями з податку на додану вартість лише з березня 2018 року по жовтень 2019 року в розмірі 10 086 237,99 грн, який виник на підставі самостійно задекларованої відповідачем суми податкового зобов`язання.

Також встановлено і дана обставина визнається Головним управлінням ДПС у Львівській області, що сума податкового боргу з податку на додану вартість за 2017 рік та січень, лютий 2018 року не підлягає стягненню з КП «Дрогобичводоканал» в судовому порядку, оскільки така була самостійно погашена платником податків.

Що стосується стягнення з відповідача заборгованості зі сплати штрафних санкцій та пені апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що Головним управлінням ДПС у Львівській області як суб`єктом владних повноважень не надано суду жодних належних і допустимих доказів нарахування таких, так як не надано відповідних розрахунків, що виключає можливість суду перевірити правомірність їх нарахування та наявність підстав для їх стягнення в дохід держави.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що сума податкового боргу КП «Дрогобичводоканал» з штрафних санкцій та пені не підлягає стягненню в судовому порядку, відтак, в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині суми стягнення 10 086 237,99 грн, яка складається з суми узгоджених податкових зобов`язань платника податків згідно із поданих ним декларацій.

Що стосується доводів скаржника про протиправність розгляду даної справи судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, яка, на його думку, підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, слід зазначити, що відповідно до частин першої, другої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Враховуючи те, що для справ щодо стягнення грошових сум Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено виключну можливість їх розгляду за правилами загального позовного провадження, суд першої інстанції вправі був здійснювати розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

За наведених обставин, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2020 року у справі № 380/2229/20 скасувати та прийняти постанову, якою позов Головного управління ДПС у Львівській області до Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків у банках задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» (), що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Федьковича, 11, до бюджету кошти з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів в розмірі 10 086 237 (десять мільйонів вісімдесят шість тисяч двісті тридцять сім) грн 99 коп.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 24.12.2020