Справа № 360/4685/20
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4685/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи» до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправним та скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи» (далі позивач, ТОВ «Генезис фінансової свободи») до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - відповідач), в якому позивач просить:

1) визнати протиправним та скасувати повідомлення старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стельмах П.Ю. від 05.11.2020 № 59444 про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 31.10.2017 № 25416 ОСОБА_1 про стягнення заборгованості;

2) зобов`язати відповідача вирішити питання про прийняття виконавчого напису нотаріуса від 31.10.2017 № 25416 ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до примусового виконання у порядку та у спосіб, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування зазначено, що ТОВ «Генезис фінансової свободи» 28.10.2020 на адресу відповідача поштовим відправленням надіслано заяву про відкриття виконавчого провадження; ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 31.08.2020 по справі № ЗВ/3 60/21/20 про заміну сторони стягувана у виконавчому написі нотаріуса; виконавчий напис за № 25416, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 31.10.2017 про стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованості.

Представник позивача зазначив, що строк пред`явлення виконавчого напису нотаріуса від 31.10.2017 № 25416 ОСОБА_1 до примусового виконання 3 роки - до 31.10.2020. На адресу ТОВ «Генезис фінансової свободи» м. Київ, пров. Ковальський, 19, оф. 115, 11.11.2020 рекомендованим відправленням № 986 надійшло із супровідним листом повідомлення від 05.11.2020 № 59444 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за підписом старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стельмах П.Ю. Представник позивача зазначає, що повідомлення від 05.11.2020 № 59444 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання не містить мотивувальної частини, опису обставин, які б державний виконавець мав з`ясувати приймаючи рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. На виконавчому документі держаним виконавцем, окрім відмітки про дату, підставу повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, підпису державного виконавця, печатки відповідного органу ДВС, зазначено відомості щодо надходження поштового відправлення № 201 до відділу ДВС 02.11.2020, відомості щодо терміну закінчення пред`явлення ВД до примусового виконання 31.10.2020.

Представник позивача вважає, що прийняте старшим державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стельмах П.Ю. рішення у формі винесення повідомлення від 05.11.2020 № 59444 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з тих підстав, що виконавчий напис нотаріуса від 31.10.2017 № 25416 ОСОБА_1 пред`явлений до примусового виконання 02.11.2020, є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 07 грудня 2020 року позовну ТОВ «Генезис фінансової свободи» залишено без руху (арк. спр. 23).

Ухвалою суду від 16 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 КАС України (арк. спр. 29-30).

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що 04.11.2020 до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшла заява про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису від 31.10.2017 № 25416, виданого приватним нотаріусом Чуловським В.А. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Генезис Фінансової свободи» суми заборгованості у розмірі 370941,85 грн. Строк пред`явлення виконавчого напису від 31.10.2017 № 25416 до виконання до 31 жовтня 2020 року. Позивачем пропущений строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, що є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 2 частини четвертої статі Закону України «Про виконавче провадження» (арк. спр. 39-40).

Представники сторін у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (частина друга статті 268 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За наявності доказів належного повідомлення сторін про судовий розгляд справи, на підставі статті 268 КАС України, суд розглянув справу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 КАС України, судом встановлено таке.

31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис № 25416 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ТОВ «Кредитні ініціативі» у розмірі 370941,85 грн (арк. спр. 7).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 31.10.2020 у справі № 3В/360/21/20 замінено сторону (стягувача) у виконавчому написі, виданому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. № 25416 від 31.10.2017, а саме замінено стягувача з ТОВ «Кредитні ініціативі» на ТОВ «Генезіс фінансової свободи» (арк. спр. 8-9).

30 жовтня 2020 року стягувач ТОВ «Генезис фінансової свободи» поштовим підправленням № 201 надіслав на адресу Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків): заяву про відкриття виконавчого провадження; ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 31.08.2020 у справі № ЗВ/360/21/20; виконавчий напис нотаріуса, кредитний договір, витяги з Державних реєстрів, що підтверджується чеком №201, описом вкладення цінного відправлення (арк. спр. 10).

Відповідачем поштове відправлення з вказаними документами отримано 02.11.2020 (арк. спр. 11).

05.11.2020 відповідачем прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, про що винесено повідомлення ТОВ «Генезіс фінансової свободи» на підставі пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» (арк. спр. 36 зв.бік., 37).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Відповідно до статті 2 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, в тому числі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 1404-VІІІ виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (частина друга статті 12 Закону № 1404-VІІІ).

Відповідно до статті 91 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох років з моменту його вчинення. Поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого напису здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини 4 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до частини 3 розділу III Інструкції, заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця в письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

Суд встановив, що 05.11.2020 державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку із пропущенням строку пред`явлення виконавчого документа до на підставі пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

З виконавчого напису вбачається, що виконавчий напис № 25416 вчинений приватним нотаріусом Чуловським В.А. 31.10.2017, набирає законної сили з дати реєстрації в реєстрі та має бути пред`явлений до виконання протягом трьох років з дня його вчинення (арк. спр. 7).

Строк пред`являння до примусового виконання виконавчого напису від 31.10.2017 № 25416 з урахуванням приписів статті 91 Закону № 3425-XII та частини першої статті 12 Закону № 1404-VІІІ становить три роки з моменту вчинення та згідно з частиною другою статті 12 Закону № 1404-VІІІ встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання чинності, тобто з 01.11.2017.

Згідно фіскального чеку та накладної поштове відправлення за № 201 щодо відправлення виконавчого напису нотаріуса та доданих документів прийнято поштовим відділенням АТ «Укрпошта» 30.10.2020 (арк. спр. 10).

Отже, виконавчий документ було відправлено позивачем засобами поштового зв`язку у строк, який діяв у межах подання виконавчого документа для примусового виконання.

Оскільки виконавчий документ було пред`явлено до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд вважає, що у державного виконавця відсутні підстави для повернення виконавчого документу стягувачу.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, а відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, на яких частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності, не довели суду правомірність оскаржуваного рішення, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування повідомлення старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стельмах П.Ю. від 05.11.2020 № 59444 про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Чуловського В.А. від 31.10.2017 № 25416 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача вирішити питання про прийняття виконавчого напису нотаріуса від 31.10.2017 № 25416 до примусового виконання, суд зазначає, що у відповідності до приписів Закону № 1404-VIII, право вирішувати питання про прийняття виконавчого документу до виконання та відкриття виконавчого провадження належить до компетенції органів державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Зважаючи, що вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом належить до виключної компетенції відповідача, та не належить до компетенції адміністративного суду, отже, суд не повноважний перебирати функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта, та зобов`язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, а тому, суд відмовляє у задоволенні вказаної позовної вимоги.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи те, що в даному випадку судом встановлено протиправність прийняття відповідачем повідомлення від 05.11.2020 та приймаючи до уваги той факт, що повноваження щодо прийняття виконавчого документу до виконання та відкриття виконавчого провадження належать до виключної компетенції відповідача у справі, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача в цьому випадку буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву стягувача ТОВ «Генезис фінансової свободи» про відкриття виконавчого провадження від 29.10.2020.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

При цьому суд зауважує, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Таким чином, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи» (місце знаходження: 03056, м. Київ, пров. Ковальський, буд. 19, оф. 115, ) до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місце знаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Хіміків, буд. 68, ) про визнання протиправним та скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 05.11.2020 № 59444 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Чуловського В.А. від 31.10.2017 за № 25416.

Зобов`язати Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місце знаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Хіміків, буд. 68) повторно розглянути заяву стягувача ТОВ «Генезис фінансової свободи» про відкриття виконавчого провадження від 29.10.2020.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 287 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Захарова