Справа № 460/1695/16-а
Суддя: Кондратьєва Н. А.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 460/1695/16-а
Провадження №2-а/944/24/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кондратьєвої Н.А.

за участю секретаря судового засідання Вербенець Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0236/20908/15 від 27.02.2015 року,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Львівської митниці ДФС України, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Львівської митниці Міндоходів у справі про порушення митних правил № 0236/20908/15 від 27.02.2015 року та закрити провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення та відсутність складу адміністративного правопорушення в її діях. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.02.2015 року заступник начальника Львівської митниці ДФС Сидорчук О.О., розглянувши матеріали справи про порушення митних правил, розпочатої 09.02.2015 року за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, постановив визнати її винною у вчиненні даного правопорушення та накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн. Вважає постанову незаконною, безпідставною, такою, що не відповідає фактичним даним і підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю. Зазначає, що у її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, тому що їй не був та не міг бути встановлений митний режим транзиту. Вона не подавала митному органу ні митної декларації, ні книжки МДП, ні товарно-транспортних документів на перевезення, ні рахунку-фактури або іншого документу, який визначає вартість товару, ні інших документів, подача яких передбачена Законом України «Про транзит вантажів». При перетині нею кордону працівниками митного органу не було повідомлено жодних відомостей про встановлення митного режиму транзит. Таким чином, митний орган неправильно, неповно та неточно встановив обставини справи, що призвело до винесення незаконної та необґрунтованої постанови. Окрім того, вважає, що постанова про порушення митних правил винесена з порушенням вимог ст. 467 МК України в зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення та відсутністю складу правопорушення, а отже, підлягає закриттю. Як вбачається з оскаржуваної постанови автомобіль був ввезений нею 06.06.2014 року через пункт пропуску через митний кордон «Краковець» Львівської митниці. В період з 03.06.2014 року по 09.02.2015 року вона постійно перетинала митний кордон України, проте питань щодо невивезення нею автомобіля марки «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 жодного разу не було. Відтак, враховуючи максимальний строк вивезення транспортного засобу за межі митної території України до 13.06.2014 року, стягнення за вчинене правопорушення могло бути накладене лише в строк з 23.06.2014 року до 23.12.2014 року. Зважаючи на викладене, просить позов задовольнити.

Справа поступила до провадження судді Гоцка В.І.

15.07.2016 року представник відповідача подав до суду заперечення на позов № 1426/1370-10/17 від 06.07.2016 року. Вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. 09.02.2015р., близько 18 год. в зону митного контролю митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці, із Польщі до України, в`їхав автомобіль марки «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_2 (країна реєстрації - Польща) під керуванням ОСОБА_1 . В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього та особу, яка його переміщувала, в ПІК «Інспектор - 2006» та ЛІС ДМС України виявилось, що ОСОБА_1 06.06.2014 року через пункт пропуску митного поста «Краковець» Львівської митниці, ввезла на митну територію України автомобіль марки «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб). Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин переборної сили, у відповідності до вимог ст. 460 МК України, ОСОБА_1 на момент складання протоколу про порушення митних правил до митного контролю не надала. Щодо твердження позивача у позовній заяві про те, що транспортний засіб не міг бути поміщений в митний режим «транзит», то позивач намагається застосувати до спірних відносин норми закону, які їх не регулюють, оскільки особливості ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування (яким власне і є автомобіль марки «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_4 зважаючи на наведене вище) з метою транзиту через митну територію України визначені ст. 381 МКУ, яка не встановлює жодних додаткових вимог для транспортних засобів, постійно зареєстрованих у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом й цих вимог позивач в повному обсязі дотримався під час ввезення транспортного засобу в режимі «транзит». Зважаючи на викладене, транспортний засіб, при даних умовах ввезений позивачем, був пропущений на митну територію України у митному режимі «транзит», що підтверджується витягом із АСМО «Інспектор - 2006», митна ж декларація, зважаючи на вимоги ч. 1 ст. 381 МК України не підлягає оформленню та посилання на відсутність такої суперечить вимогам законодавства. Щодо твердження позивача про пропуск строку притягнення його до відповідальності, то таке є безпідставним. Згідно з ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. Порушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України є триваючим, у зв`язку із чим є формально закінченим з моменту його суб`єктивного офіційного виявлення під час здійснення митних процедур, в даному випадку - 09.02.2015 року, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення. Враховуючи викладене, просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2017 року згідно із розпорядженням керівника апарату суду від 26.12.2017 року № 847 у зв`язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_2 справа передана судді ОСОБА_3 .

Ухвалою від 09.02.2018 року справу прийнято до провадження суддею ОСОБА_3 та призначено до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належим чином.

Представник відповідача повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Таким чином, суд дійшов висновку, про можливість розгляду справи за відсутністю учасників справи, на підставі поданих до суду документів.

Згідно із ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Судом встановлено, що згідно із постановою від 27.02.2015 року, винесеною заступником начальника Львівської митниці ДФС України Сидорчуком О.О. 09.02.2015р., близько 18 год. в зону митного контролю митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці, із Польщі до України, в`їхав автомобіль марки «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_2 (країна реєстрації - Польща) під керуванням ОСОБА_1 . В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього та особу, яка його переміщувала, в ПІК «Інспектор - 2006» та ЛІС ДМС України виявилось, що ОСОБА_1 06.06.2014 року через пункт пуску митного поста «Краковець» Львівської митниці, ввезла на митну територію України автомобіль марки «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб). Таким чином, ОСОБА_1 перевищила більше ніж на десять діб встановлений МК України строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту. Отже, в її діях наявний склад порушення митних правил, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 470 МК України.

Статтею 90 Митного кодексу України (далі -МК України) встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч.1ст. 92 МК України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч.2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України передбачено ст. 381 МК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 МК України вчинення правопорушення, передбаченого встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1 ст. 381 МК України громадянам дозволяється поміщувати у митний режим транзиту транспортні засоби особистого користування з метою прохідного транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом, та переміщуються громадянами-нерезидентами. Переміщення транспортних засобів особистого користування з метою прохідного транзиту через митну територію України здійснюється у строки, встановлені ст. 95 цього Кодексу.

Таким чином, судом встановлено, що транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_4 ввезений позивачем, був пропущений на митну територію України у митному режимі «транзит», що підтверджується витягом із АСМО «Інспектор - 2006», митна декларація, зважаючи на вимоги ч. 1 ст. 381 МК України не підлягає формленню та посилання на відсутність такої суперечить вищенаведеним вимогам законодавства. Помилковим є покликання позивача на Закон України «Про транзит вантажів», оскільки такий не регулює спірні правововідносини.

Частиною 1 ст. 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених ч. 3 ст. 469, ст. 470, ч.3 ст.478, ст.481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС України із повідомленням щодо факту аварії або дії обставин непереборної сили не зверталася.

Суд критично оцінює покликання позивача щодо притягнення її до відповідальності за межами строків накладення адімінстративного стягнення, а тому протокол складено та постанова про накладення адміністративного стягнення винесена з порушенням строків, передбачених законодавством на час скоєння порушення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Стаття 467 МК України не визначає вичерпного переліку триваючих правопорушень.

Верховний Суд в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №490/11485/16-а відзначає, що триваючими визначаються правопорушення, які, почались з якоїсь протиправної дії або бездіяльності та здійснюються в подальшому безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний, або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Отже, використання транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов`язок вивезення за межі митної території, протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку, а відтак, виявивши вказане порушення 09.02.2015 року та приймаючи 27.02.2015 року постанову, адміністративне стягнення за порушення митних правил накладене відповідачем в межах строку, передбаченого ст. 467 МК України, а саме не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Діяння (бездіяльність) позивача щодо невивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, за межі території України, характеризуються тривалим невиконанням встановленого Митним Кодексом України обов`язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими доводи позивача з приводу того, що обов`язок щодо зворотного вивезення транспортного засобу впродовж 10 діб є темпорально обмеженим (завершується зі спливом строків, визначених ст. 95 МК України), оскільки такий обов`язок вважається виконаним саме з моменту його реалізації зобов`язаною особою, а не із закінченням законодавчо встановленого строку його виконання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №490/11485/16-а, від 17.10.2018 у справі № 607/175/17, від 17.10.2018 у справі №607/8848/15-а, від 17.10.2018 у справі №448/234/16-а, від 24.10.2018 у справі №464/7796/16-а.

Враховуючи наведені обставини справи, суд дійшов висновку, що вчинене позивачем правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України було триваючим та фактично виявленим лише 09.02.2015 року, тому строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення відповідачем не пропущено.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Матеріалами справи не встановлено жодних документів, що підтверджують аргументи позивача щодо протиправності постанови про порушення митних правил.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні постанови у справі про порушення митних правил № 0467/209171/16 від 11.03.2016 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України та притягненні його до адміністративної відповідальності, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, в зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною і скасування постанови посадової особи про накладення адміністративного стягнення у праві про порушення митних правил є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Оцінюючи в сукупності зібрані у справі докази суд дійшов висновку, що в позові ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 229, 241-246 КАС України, ст.ст.4, 95, 380, 467, 470, 481 МК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0236/20908/15 від 27.02.2015 року - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст. ст. 272, 286, пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне найменування сторін.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач Львівська митниця Державної фіскальної служби України, , юридична адреса: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1.

Суддя Н.А. Кондратьєва