Справа № 420/12121/20
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 грудня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення з вартості речового забезпечення у розмірі 2958,25 грн,

ВСТАНОВИВ:

10.11.2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення з вартості речового забезпечення у розмірі 2958,25 грн.

13.11.2020 року ухвалою суду адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом надання до Одеського окружного адміністративного суду належним чином оформленої обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом та доказів направлення позову з додатками відповідачу.

18.12.2020 року за вх. № ЕП/24918/20 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків в якій представник просить суд поновити строк звернення до суду та відкрити провадження у справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 241 від 04.11.2019 року Військова частина НОМЕР_1 була відряджена в Луганську область для безпосередньої участі в операції об`єднаних сил з 05 листопада 2019 року до окремого розпорядження. З 05 листопада 2019 року до 11 серпня 2020 року Військова частина НОМЕР_1 виконувала бойові завдання щодо охорони та оборони територіальної цілісності та суверенітету України, на посаді санітарного інструктора медичного пункту, допомагала на лінії розмежування шляхом виконання посадових обов`язків. В таких умовах перебування, Військова частина НОМЕР_1 не мала нормального доступу до пошти, мобільного зв`язку та інтернету. Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 170 від 11.08.2020 року за наявності особливого розпорядження представника позивача, у складі Військової частини НОМЕР_1 повернуто з Луганської області до пункту постійної дислокації Військової частини НОМЕР_1 . Більш того, Військова частина НОМЕР_1 виконувала бойові завдання в зоні проведення ООС в режимі карантину COVID-19, що особливо унеможливлювало певну передсудову діяльність у Військовій частині НОМЕР_1 . Накази КВЧ А3880 № 241 від 04.11.2019 року та № 170 від 11.08.2020 року мають гриф «особливо таємно», тому надати до суду вказані накази такі накази або витяги з наказів надати неможливо. Крім того, юрисконсульт Військової частини НОМЕР_1 , який є єдиною особою з вищою юридичною освітою був вимушений виконувати бойові завдання.

Розглянувши надану позивачем заяву, суд зазначає, що в позовній заяві від 10.11.2020 року представник позивача, посилаючись на поважність причин пропуску строку звернення до суду вказав вжиття всіх можливих заходів (рапорт на отримання судового збору від 08.07.2020 року) для отримання, як можна скоріше, коштів на оплату судового збору. При цьому, в заяві від 18.12.2020 року про усунення недоліків підставою пропуску строку звернення до суду позивач зазначає зовсім інші обставини, зокрема відрядження Військової частини НОМЕР_1 в Луганську область для безпосередньої участі в операції об`єднаних сил з наголошенням на режим карантину через COVID-19 та зайнятість юрисконсульта Військової частини НОМЕР_1 у виконанні бойових завдань, відсутність нормального доступу до пошти, мобільного зв`язку та інтернету що унеможливлювало певну передсудову діяльність.

Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Верховний Суд у постанові від 20.11.2018 р. у справі № 907/50/16, зокрема вказав, що "Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини."

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Суд критично відноситься до посилань позивача на зазначені вище обставини як на підставу поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом та вважає їх необґрунтованими та такими, що об`єктивно неперешкоджали своєчасному зверненню до суду.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані».

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до суду з даним позовом не можуть бути визнані судом поважними. Інших доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду позивачем до суду не надано.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строки, визначені ст. 122 КАС України, а наведені представником позивачем підстави не можуть бути визнані такими, що об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 122, 123, КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення з вартості речового забезпечення у розмірі 2958,25 грн повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст. 256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295 КАС України.

Суддя Л.М. Токмілова