Справа № 360/3089/20
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2020-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3089/20

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Шембелян В.С.

за участі секретаря судового засідання Полякової В.К.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Брошко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову начальника Управління Укртрансбезпеки у Луганській області К.О.Стефанова № 130588 від 30.07.2020 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 грн, відповідно до ч. 1 абз. 3 ст. 60 ЗУ Про автомобільний транспорт.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.08.2020 поштою отримав лист, в якому знаходилась копія оскаржуваної постанови, в якій зазначено, що нібито позивачем 04.07.2020 о 17-50 год, а/д Р-66, державний номер НОМЕР_1 , допущено надання послуг з перевезень пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений ст.39 ЗУ Про автомобільний транспорт, а саме: ліцензії, договору з замовником транспортних послуг, документа, що засвідчує оплату транспортних послуг, індивідуальної контрольної книжки водія, відповідальність за що передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 ЗУ Про автомобільний транспорт, акт 218418 водій ОСОБА_2 , за що з позивача було стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн.

Позивач не згоден з вищезазначеною постановою, оскільки ОСОБА_2 на належному позивачу транспортному засобі 04.07.2020 ніякого нерегулярного перевезення пасажирів не здійснював та використовував транспортний засіб в особистих цілях - для перевезення родичів та знайомих, а тому дії начальника Управління Укртрансбезпеки у Луганській області щодо винесенння постанови за неіснуючий факт правопорушення є штучним збільшенням показників в роботі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження (а.с.19-20).

Ухвалою суду від 15.09.2020 відкладено підготовче засідання на 12.10.2020 (а.с.50-51).

Ухвалою суду від 12.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.57).

Ухвалою суду від 12.11.2020 відкладено судове засідання до 01.12.2020 (а.с.67).

01.12.2020 оголошено перерву до 02.12.2020 (а.с.90).

Ухвалою суду від 02.12.2020 відкладено судове засідання на 11.12.2020 (а.с.91-92).

11.09.2020 до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярії) суду за вхідним реєстраційним номером 36707/2020 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд у задоволенні позову відмовити з підстав правомірності прийняття Укртрансбезпекою оскаржуваної постанови. Також просить справу розглядати за відсутності уповноваженого представника (а.с.30-33).

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Вважав, що позивача протиправно притягнуто до відповідальності за ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт як перевізника, оскільки позивач на час застосування штрафу не мав вже ліцензії на здійснення господарської діяльності з перевезення пасажирів та свій автомобіль використовує лише у власних цілях. Сам факт здійснення нерегулярних перевезень автомобілем позивача він вважає недоведеним, оскільки матеріалів відеофіксації до акту не додано, пояснень в очевидців чи учасників подій не відібрано.

Позивач ОСОБА_1 в своїх поясненнях в судовому засіданні зазначив, що він надав свій автомобіль в тимчасове користування своєму знайомому ОСОБА_2 для перевезення родичів з відпочинку. Отримавши акт, він звернувся до відповідача, надавши письмові пояснення свої та ОСОБА_2 щодо обставин використання автомобіля станом на час перевірки, однак зазначені пояснення враховані відповідачем не були. Він також зазначив, що рішення про припинення своєї підприємницької діяльності з перевезення пасажирів він прийняв ще в 2019 році через чисельні необгрунтовані штрафи та упереджене до нього ставлення працівників відповідача, тому в жовтні 2019 році йому було анульовано ліцензію на перевезення пасажирів. Через те, що позивач виїжджав з міста з родиною на декілька місяців до родичів, припинити підприємницьку діяльність він не зміг своєчасно, тому припинив її лише в жовтні 2020 року.

Щодо обставин встановлення фактів, що відображені в акті та оскарженій постанові, судом були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_2 суду надав показання, що на даний час він працює водієм вантажних автомобілей. ОСОБА_1 та він тривалий час товаришують сім`ями, тому останній погодився надати йому свій автомобіль приблизно на 19 пасажирських місць для того, щоб забрати своїх трьох знайомих, які відпочивали та рибалили в Донецькій області. Коли на зворотньому шляху їх зупинили працівники Укртрансбезпеки, він надавав їм технічний паспорт на автомобіль та посвідчення водія, а також усно пояснив, що жодних послуг з перевезення пасажирів він не надає, однак вони не слухали та склали акт, підписати який він відмовився. Пояснення письмові він також відмовився надати, оскільки вважав, що всі обставини будуть зафіксовані на нагрудні відеокамери працівників Укртрансбезпеки. Однак на прості запитання суду: який час він працює водієм; скільки тривають їх дружні стосунки з ОСОБА_1 , яким родом діяльності займався та займається ОСОБА_1 , свідок не зміг надати прямих однозначних відповідей.

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що він дійсно приймав участь у перевірки 04.07.2020, визнав свій почерк та підпис в акті перевірки, однак пояснив, що не пам`ятає самих обставин складання акту, автомобіля, водія та пасажирів.

Свідок ОСОБА_4 надав суду показання, що він разом з ОСОБА_3 04.07.2020 здійснював рейдову перевірку у місті Кремінна на автомобільній дорозі Р-66, в тому числі транспортного засобу марки MERSEDES-BENZ, моделі 313D ПЕ, державний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу. Пам`ятає, що це автомобіль жовтого кольору приблизно на 20-19 пасажирських місць на момент зупинення був майже повний пасажирами, які були трохи на підпитку. Коли він почав відеофіксацію перевірки, пасажири висловили свої заперечення з приводу здійснення відеоз`йомки їх обличчя, тому матеріали відеофіксації як додаток до перевірки ними не оформлювалися. Із розмови з пасажирами він зрозумів, що вони є сторонніми особами водію. Оцінку цих обставин він здійснює за власним переконанням. Водій відмовився підписувати акт перевірки та від надання письмових пояснень, що відображено в самому акті. Відбирати письмові пояснення у пасажирів посадові особи Укртрансбезпеки не мають права згідно з Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, що затверджений постановою Кабінету міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567.

Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником транспортного засобу марки MERSEDES-BENZ, моделі 313D ПЕ, державний номер НОМЕР_1 (а.с.14).

На підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок у період з 30.06.2020 по 05.07.2020 та направлення на перевірку від 30.06.2020 № 50/3006-20, працівниками Управління Укртрансбезпеки у Луганській області, в тому числі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 04.07.2020 проводилась рейдова перевірка у місті Кремінна на автомобільній дорозі Р-66 (а.с.34, 35).

04.07.2020 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Луганській області в тому числі здійснена перевірка транспортного засобу марки MERSEDES-BENZ, моделі 313D ПЕ, державний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , яким керував ОСОБА_2 .

За наслідками вказаної перевірки складено акт № 218418 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 04.07.2020, яким зафіксовано порушення абз.3 статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: здійснення перевезення пасажирів без оформлення необхідних, передбачених чинним законодавством документів: договору з замовником транспортних послуг, квитанції про їх сплату, індивідуальної контрольної книжки водія (а.с.11).

27.07.2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали начальнику Управління Укртрансбезпеки у Луганській області заяви зі своїми поясненнями та просили провадження у справі закрити (а.с.12, 13).

30.07.2020 управлінням Укртрансбезпеки у Луганській області винесено постанову № 130588, якою на ОСОБА_1 відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт накладено адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 гривень за надання послуг з перевезень пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначено ст.39 вказаного Закону, а саме: ліцензії, договору з замовником транспортних послуг, документу, що засвідчує оплату транспортних послуг, індивідуальної контрольної книжки водія (а.с.9).

Також судом встановлено, що наказом Укртрансбезпеки від 28.10.2019 № 430 «Про анулювання ліцензій» анульовано ліцензії на право провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом на підставі наявності у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, зокрема, ОСОБА_1 (а.с.36-39).

Зі змісту даного наказу вбачається, що ліцензію, видану ОСОБА_1 на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 20.05.2016 № 247 на право провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів автомобільним транспортом, анульовано.

Листом від 20.11.2020 № 7028/9/12-32-12-07 Головне управління ДПС у Луганській області на судовий запит повідомило, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебував на обліку у Головному управлінні ДПС у Луганській області з 04.11.2019, на дату звернення він припинив свою підприємницьку діяльність, дата проведення державної реєстрації припинення 28.10.2020. Протягом 2020 року звіти за формою 1-ДФ ОСОБА_1 не надавались (а..80).

Отже, на час притягнення позивача до відповідальності та накладення адміністративно-господарського штрафу згідно з вимогами статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", позивач дійсно не мав ліцензії на здійснення господарської діяльності з перевезення пасажирів, однак мав статус фізичної особи підприємця і перебував власником транспортного засобу, на якому збійснювалося перевезення пасажирів 04.07.2020.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України " Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (в редакції на час проведення перевірки), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою КМУ від 08.11.2006 №1567.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами частини 1 статті 1 Закону № 2344 у цьому Законі наведені терміни вживаються в такому значенні:

автобус - транспортний засіб, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння більше ніж дев`ять з місцем водія включно;

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами;

рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Відповідно до абзацу четвертого статті 6 Закону № 2344 реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами статті 39 Закону № 2344 автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для автомобільного самозайнятого перевізника:

ліцензія, посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сервісна книжка, медична довідка.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи на перевезення пасажирів автобусами для власних потреб:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на автобус, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для фізичної особи на перевезення пасажирів легковими автомобілями для власних потреб - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами пункту 12 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, що затверджений постановою Кабінету міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Відповідно до вимог пунктів 15, 16 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

оснащення таксі справним таксометром;

відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Під час проведення рейдової перевірки можливе:

застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис Укртрансбезпека;

використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою;

здійснення габаритно-вагового контролю;

використання засобів аудіо- та відеотехніки для запису процесу перевірки;

використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення.

Таким чином, відеофіксація під час перевірки є правом, а не обов`язком посадових осіб Укртрансбезпеки, що здійснюють рейдову перевірку. Право посадових осіб Укртрансбезпеки відбирати письмові пояснення у пасажирів під час здійснення рейдової перевірки не передбачено вимогами Порядку №1567.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Спірним питанням цієї справи є саме факт використання автомобіля, власником якого є позивач, для нерегулярних пасажирських перевезень.

Згідно з вимогами частин 1,2 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до вимог статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням зазначених вимог законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язок доведення тих обставин, що 04.07.2020 автомобілем марки MERSEDES-BENZ, моделі 313D ПЕ, державний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , яким керував ОСОБА_2 , здійснювалися перевезення пасажирів автобусом для власних потреб (за власний кошт) покладається саме на позивача відповідно до вимог частини першої статті 77 КАС України.

Доказами на підтвердження цих обставин є лише пояснення позивача та його представника в судовому засіданні, а також показання водія ОСОБА_2 , які фактично є зацікавленими особами в розгляді справи на користь позивача. Також суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_2 , який не зміг надати прямих однозначних відповідей на прості запитання суду, тому суд вважає, що ним обрано хибний спосіб самозахисту під час надання показань. Інших доказів на підтвердження спірних обставин суду стороною позивача не надано, тому суд дійшов висновку, що позивач не довів зазначених в позові обставин щодо змісту спірних правовідносин та підстав здійснення перевезення пасажирів транспортним засобом, що належить позивачу.

Відповідач же довів належними письмовими доказами (графік перевірки, направлення, акт, постанова), а також показаннями свідка ОСОБА_4 законність та обгрунтованість прийнятого ним рішення.

З урахуванням вищевикладеного суд визнає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог статті 139 КАС України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 21 грудня 2020 року.

Суддя В.С. Шембелян