Справа № 520/11338/2020
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 р. Справа № 520/11338/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, повний текст складено 30.09.20 року по справі № 520/11338/2020

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про стягнення невиплаченого середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просив суд стягнути з Військової частини НОМЕР_1 невиплачений середній заробіток за весь час вимушеного прогулу (з 10.10.2019 року по 14.06.2020 року включно) в розмірі 148078 (сто сорок вісім тисяч сімдесят вісім) грн. 32 коп.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 року вказаний адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) невиплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу у період з 10.10.2019 року по 14.06.2020 року включно в розмірі 148078 (сто сорок вісім тисяч сімдесят вісім) грн. 32 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 року по справі №520/11338/2020 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що оскільки наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 28 травня 2020 року № 85 не прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (середнього заробітку) за час вимушеного прогулу, то військова частина НОМЕР_1 не вправі самостійно прийняти таке рішення. Відповідна виплата може бути здійснена за рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 жовтня 2019 року Харківським окружним адміністративним судом у справі № 520/3077/19 прийнято рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України, Генерального штабу Збройних сил України, військової частини НОМЕР_1 задоволено в повному обсязі. Скасовано п. 2 наказу Міністерства оборони України від 27.02.2019 року № 39 КП "Про результати службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення начальника складу пального та мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. Скасовано п.35 § 5 наказу Начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України № 121 від 22 березня 2019 року в частині звільнення з військової служби у запас за пунктом "д" (через службову невідповідність) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" підполковника ОСОБА_1 . Скасовано п. 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.05.2019 № 127 про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу. Поновлено ОСОБА_1 на військовій службі на посаді начальника складу пального та мастильних матеріалів об`єднаного центру забезпечення Тилу Збройних Сил України (в/ч НОМЕР_1 ). Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення на час вимушеного прогулу, з 08.05.2019 року по 09.10.2019 у розмірі 64485,72 грн. (шістдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят п`ять гривень 72 копійки).

Не погоджуючись з рішенням суду відповідачами подана апеляційна скарга.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2020 року апеляційні скарги Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних сил України залишені без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.20.2019 року - залишено без змін.

У 2020 році військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 , на виконання рішення суду від 09.10.2019 року по справі №520/3077/19 було здійснено виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період часу з 08.05.2019 по 09.10.2019 у розмірі 64485,72 грн. (шістдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят п`ять гривень 72 копійки).

Наказом Головнокомандувача Збройних сил України № 85 від 28 травня 2020 року ОСОБА_1 поновлено на військовій службі і призначено начальником складу пального та мастильних матеріалів 218 об`єднаного центру забезпечення оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » сухопутних військ ЗСУ, ВОС 7036003.

Наказом Командира військової частини НОМЕР_1 № 126 від 15.06.2020 року ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

18 червня 2020 року ОСОБА_1 подав до канцелярії військової частини рапорт про виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, однак листом військової частини № НОМЕР_4 від 26.06.200 року позивачу відмовлено у виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період з 10.10.2019 по 14.06.2020 року з тих підстав, що наказом Головнокомандувача Збройних сил України № 85 від 28 травня 2020 року ОСОБА_1 поновлено на військовій службі і призначено начальником складу пального та мастильних матеріалів 218 об`єднаного центру забезпечення оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » сухопутних військ ЗСУ, ВОС 7036003 не містить положення про відшкодування грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в період часу з 10.10.2019 по 14.06.2020 року.

Не погоджуючись із невиплатою грошового забезпечення у період з 10.10.2019 року по 14.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з наявності підстав для стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 невиплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період з 10.10.2019 року по 14.06.2020 року включно в розмірі 148078 (сто сорок вісім тисяч сімдесят вісім) грн. 32 коп.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, але з інших мотивів та підстав, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України.

Постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно (пункт 3 частини 1 статті 371 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За загальним правилом в питаннях регулювання публічної служби пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню (частина п`ята статті 235 КЗпП України).

Нормами частини 2 статті 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 КЗпП України визначені підставі для оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі. Так, даною нормою встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Не виконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина 3 статті 14 КАС України).

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Нормами КЗпП України чітко розмежовано підстави стягнення «середнього заробітку за час вимушеного прогулу», який згідно норм частини 2 статті 235 КЗпП України стягується одночасно із ухваленням рішення про поновлення незаконно звільненого працівника, та підстави стягнення «середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі», який за нормами ст. 236 КЗпП України стягується за період затримки виконання рішення уповноваженого органу про поновлення на роботі.

Таким чином, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України необхідно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Така правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 243/2748/16-ц, від 27.06.2019 року у справі №821/1678/16.

Колегією суддів встановлено, що наказом Командира військової частини НОМЕР_1 №126 від 15.06.2020 року позивача поновлено на посаді та зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення з 15 червня 2020 року. При цьому здійснено ОСОБА_1 виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період часу з 08.05.2019 по 09.10.2019.

З довідки військової частини НОМЕР_1 № 267 від 31.07.2020 року колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 за період часу з 10.10.2019 року по 14.06.2020 року грошове забезпечення не нараховувалось та не сплачувалось.

Таким чином, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року у справі № 520/3077/19 відповідачем виконано в частині поновлення на посаді 15.06.2020 року.

Отже, відповідачем було допущено затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 10.10.2019 року по 14.06.2020 року включно.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не розмежував сфери дії статей 235 та 236 КЗпП України, у зв`язку з чим не з`ясував дійсний зміст спірних правовідносин, що мало наслідком неправильне застосування норм статтей 235, 236 цього Кодексу.

Щодо суми стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 невиплаченого середнього заробітку за затримку виконання рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується, зокрема, при обрахуванні затримки виконання рішення суду та інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати (пп. "з", "л" п.1 розділу 1 Порядку).

Так, згідно з вимогами п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100) працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до п. 5, п. 8 Порядку № 100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

За таких обставин, судом першої інстанції було правомірно стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 середній заробіток, виходячи з середньоденного грошового забезпечення позивача помноженого на кількість днів затримки виконання рішення суду.

При цьому, колегія суддів враховує, що доводів щодо не погодження відповідача з проведеним судом першої інстанції обрахунком середнього заробітку за період з 10.10.2019 року по 14.06.2020 року включно апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що грошове забезпечення (середній заробіток) за час затримки виконання рішення суду може бути здійснена позивачу лише за рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 8 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

З аналізу зазначеної норми слідує, що грошове забезпечення в тому числі середній заробіток за час затримки виконання рішення суду виплачується за місцем перебування військовослужбовця на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира.

Враховуючи, що позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 , здійснення виплати середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки виконання рішення суду має здійснюватись на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 .

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини ( ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 року у справі №520/11338/2020 підлягає зміні в частині мотивів та підстав задоволення позову ОСОБА_1 та зміні в частині викладення абзацу 2 резолютивної частини рішення.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 по справі №520/11338/2020 змінити в частині мотивів та підстав задоволення позову ОСОБА_1 та змінити абзац 2 резолютивної частини рішення, виклавши його в наступній редакції:

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) невиплачений середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 10.10.2019 року по 14.06.2020 року включно в розмірі 148078 (сто сорок вісім тисяч сімдесят вісім) грн. 32 коп.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 року у справі №520/11338/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський