Справа № 460/1755/19
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 460/1755/19

адміністративне провадження № К/9901/33386/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А., перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за участю третьої особи - ОСОБА_1 , про визнання незаконним та анулювання актового запису,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Шевченківський ВРАЦС у місті Києві ГТУЮ у місті Києві), в якому, уточнивши позовні вимоги, просила: визнати протиправними дії відповідача, які мали місце 21 серпня 2004 року щодо внесення змін до актового запису від 26 грудня 1968 року №1971 про народження ОСОБА_4 в частині внесення змін до графи «Відомості про батька, де прізвище батька з « ОСОБА_5 » змінено на « ОСОБА_6 » та у графу «Відомості про батька: дата народження» де не було зазначено таку інформацію змінено на « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Позов обґрунтовано тим, що зміни, внесені до актового запису створюють цивільно-правові наслідки для позивача, як спадкоємця померлого ОСОБА_7 , який за життя визнано недієздатним за рішенням суду, проте його записано батьком третьої особи з порушенням процедури та за відсутності правових підстав.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії Шевченківського ВРАЦС у місті Києві ГТУЮ у місті Києві щодо внесення 21 серпня 2004 року змін до актового запису №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в частині внесення змін до графи «Відомості про батька» де прізвище батька з « ОСОБА_5 » змінено на « ОСОБА_6 » та у графу «Відомості про батька: дата народження» де інформація відсутня змінено на « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Визнано незаконними та скасовано зміни від 21 серпня 2004 року, внесені до актового запису №1971 від 26 грудня 1968 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в частині внесення змін до графи «Відомості про батька» де прізвище батька з « ОСОБА_5 » змінено на « ОСОБА_6 » та у графу «Відомості про батька: дата народження» де інформація відсутня змінено на « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Вирішено питання розподілу судових витрат.

04 грудня 2020 року ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року. Заявник, посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та закрити провадження у справі.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник зазначила відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема положень статті 22 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI). На її думку, Верховний Суд у цій справі повинен надати висновок застосування цієї норми щодо можливості спадкоємців спадкодавця оспорювати актові записи третіх осіб, у тому числі інших спадкоємців померлого та можливості вирішення такого питання в порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим, статтею 22 Закону № 2398-VI визначена процедура унесення змін до актового запису цивільного стану та затверджено перелік документів на підставі яких такі зміни вносяться. Питання, що виникають між спадкоємцями померлого у разі наявності спору щодо спадщини цією нормою не врегульовані.

Вказаною нормою не врегульовано і питання юрисдикції цього спору.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, ОСОБА_1 не виклала передбачені нею обставини, що свідчать про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права, щодо яких відсутній висновок Верховного Суду, оскільки доводи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права що стосуються правовідносин, що виникають між спадкоємцями, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанціїй що виключає можливість перегляду справи з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Лише посилання заявника на відсутність висновків Верховного Суду у категорії справ, що пов`язані з реалізацією прав спадкоємців під час оформлення ними спадщини, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Отже, враховуючи те, що заявником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за участю третьої особи - ОСОБА_1 , про визнання незаконним та анулювання актового запису повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко