Справа № 280/5583/20
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 грудня 2020 року Справа № 280/5583/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в особі Управління інформаційно -аналітичного забезпечення (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд. 29, )

Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10)

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18.08.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в особі Управління інформаційно -аналітичного забезпечення (далі відповідач 1), Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10) (далі відповідач 2), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо не видалення з оперативно- довідкових картотек (бази даних оперативно-довідкового обліку) недостовірної інформації про пред`явлення ОСОБА_1 звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і обрання міру запобіжною заходу у вигляді тримання під вартою, кримінальна справа №08004-2-1-2009/001638 від 04.11.2009, а також про проведення прокурором Шевченківського району додаткового розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_1 ;

зобов`язати відповідачів виключити з оперативно-довідкових картотек (бази даних оперативно-довідкового обліку) недостовірну інформацію про пред`явлення ОСОБА_1 звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і обрання міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, кримінальна справа №08004-2-1- 2009/001638 від 04.11.2009, а також про проведення прокурором Шевченківського району додаткового розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_1 .

Позивачем до матеріалів справи вже під час розгляду справи по суті був долучений доказ, а саме довідка серії ААА №0557831 про наявність/відсутність судимості, виданої Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, відповідно до якої ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 25.03.2019 року, суд приймає даний доказ, так як в позовній заяві позивач посилається саме на зміст цієї довідки, однак помилково зазначає номер довідки від 2018 року, яка і була долучена до матеріалів разом із позовною заявою.

Позивач подав клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні, підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Зокрема зазначив, що з моменту порушення стосовно нього кримінальних справ минуло багато років, а згідно отриманної інформації після повернення на додаткове розслідування результати розслідування до суду не надходили. Вважає, що інформація про притягнення його до кримінальної відповідальності у компетентних органів відсутня, тобто є такою, що у встановленому законом порядку не підтверджена, а інформація про пред`явлення звинувачення не може міститися в наданій довідці. Відповідно наявність спірного запису без правових підстав для внесення такої інформації до бази даних оперативно-довідкового обліку є протиправним та свідчить про необхідність його вилучення з метою повного захисту порушених прав позивача. Просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача 1 подав клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні, заперечив щодо задоволення позовних вимог, відзив подав 21.12.2020, в якому посилається на те, що управління інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України діяло правомірно при постановці на облік інформації стосовно позивача про те, що він є особою, якій у 2009 році пред`явлено обвинувачення у скоєні злочину і обрання запобіжного заходу. Також зазначив, що аналіз положень Інструкції №823 свідчить про те, що вилучення даних із обліку здійснюється лише на підставі постанов органів слідства (дізнання), ухвал судів або у зв`язку з закінченням строку зберігання, однак жодний із зазначених документів не надхдив, таким чином у відповідача відсутні законні підстави щодо видалення такої інформаційної. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача 2 про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою суду від 25.08.2020 було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 07.10.2020 року.

Ухвалою суду від 07.10.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 16.11.2020.

Протокольною ухвалою суду від 16.11.2020 відкладено підготовче засідання на 24.11.2020.

Протокольною ухвалою суду від 24.11.2020 за клопотанням сторін закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на той же день.

У судовому засіданні 24.11.2020 оголошено перерву до 21.12.2020.

Від представника позивача 21.12.2020 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження. Позов просить задовольнити.

Від представника відповідача 21.12.2020 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження. В задоволенні позову просить відмовити.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно довідки серії ААА №0420543 про наявність/відсутність судимості, виданої Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 21.09.2018 року на на підставі ст. 88-90 КК України не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Разом з тим є особою, якій 23.11.2009 Шевченківським РВ У МВС м. Запоріжжя пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, кримінальна справа № 08004-2-1-2009/001638 від 04.11.2009. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2011 кримінальну справу направлено на додатковий розгляд. Відомості про результати судового розгляду кримінальної справи до МВС не надходили.

В 2019 році позивач отримав нову довідку на яку посилається в позовній заяві, однак помилково невірно зазначає дату та номер довідки, згідно цієї довідки серії ААА №0557831 про наявність/відсутність судимості, виданої Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, відповідно до якої ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 25.03.2019 року не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Разом з тим, є особою, якій 23.11.2009 року Шевченківським РВ ВС м. Запоріжжя пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і обрано міру запобіжною заходу у вигляді тримання під вартою, кримінальна справа №08004-2-1-2009/001638 від 04.11.2009. За постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2011 кримінальну справу направлено прокурору Шевченківського району на додатковий розгляд, звільнено із зали суду на підписку про невиїзд.

27.02.2020 був направлений адвокатський запит стосовно того чи перебуває на стадії досудового розслідування кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 , із зазначенням номеру та дати його внесення до ЄРДР за ч. 2 ст. 121 КК України, Шевченківське ВП Дніпровського ВП ГУНП Запорізької області листом №вх. наз/48/04/04-2020 від 20.03.2020 року повідомило, що жодного кримінального провадження відносно ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було.

Позивач через адвоката звернувся до Управління інформаційно- аналітичної роботи із проханням внести до бази даних згідно персонально-довідкового обліку ЄІС МВС актуальні відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та виключити недостовірну інформацію про пред`явлення звинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, кримінальна справа №08004-2-1-2009/001638 від 04.11.2009, а також про проведення прокурором Шевченківського району додаткового розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_1 .

Листом №884/2/012020 від 29.04.2020 Управлінням інформаційно-аналітичної роботи надана відповідь: «згідно відповіді на Ваше звернення в лютому 2020 року до Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області було повідомлено про те, що кримінальне провадження відносно гр. ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) не вносилось. Станом на 2009 рік дана кримінальна справа мала №16380904 від 04.11.2009 року. ЄРДР було впроваджено в дію Наказом від 17.11.2012 року № 115/1046 «Про затвердження Порядку взаємодії Генеральної прокуратури України та Міністерства внутрішніх справ України щодо обміну інформацією з Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційних систем органів внутрішніх справ». Ви не отримали жодної інформації стосовно рішення за даною кримінальною справою.

За автоматизованими обліками МВС ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою, якому 18.11.2009 року обрано запобіжний захід у вигляді арешту (дана інформація надана ЗСІ-10). 23.11.2009 року Шевченківським РВ пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за матеріалами кримінальної справи №08004-2-1-2009/001638 від 04.11.2009 року. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2011 року кримінальну справу було направлено прокурору Шевченківського району м. Запоріжжя на додаткове розслідування. Запобіжний захід змінено на підписку про невиїзд та звільнено в залі суду. Станом на 29.04.2020 року відомості про результат судового розгляд до МВС не надходили.»

Листом від 02.05.2019 №01-18/1822019 Шевченковський районний суд повідомив позивача, що 25.01.2011 року судом було винесено постанову про направлення даної кримінальної справи прокурору для організації додаткового розслідування. Постанова суду набрала законної сили 02.02.2011 року. 07.02.2011 року кримінальна справа у відношенні ОСОБА_1 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, була направлена прокурору Шевченківського району м. Запоріжжя та згідно журналів реєстрації кримінальних справ (проваджень) за 2011-2019 роки до суду не поверталась.

Листом за №вх31а.з/48/04/04-2020 від 30.06.2020 року Шевченківський ВП Дніпровського ВП ГУНП Запорізької області на повторний запит адвоката відповів, що жодного кримінального провадження відносно ОСОБА_1 до ЄРДР внесено не було, а із Запорізької місцевої прокуратури №1 кримінальне провадження із повернутим обвинувальним актом відносно позивача не надходило.

В липні 2020 року Позивач повторно звернувся до Управління інформаційно- аналітичної підтримки із проханням виключити з оперативно-довідкових картотек недостовірну інформацію про пред`явлення йому звинувачення в скоєнні злочину, передбаченою ч. 2 ст. 121 КК України і обрання міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, кримінальна справа №08004-2-1-2009/001638 від 04.11.2009, а також про проведення відносно позивача прокурором Шевченківською району додаткового розгляду кримінальної справи.

Листом від 23.07.2020 року за вих. № 1637/2/01-2020 Управлінням повторно було відмовлено у видаленні інформації із автоматизованих обліків МВС: також у даному листі було повідомлене, що відомості про відсутність руху за результатами розгляду кримінальної справи не є підставою для видаленні зазначеної інформації. У разі незгоди з відомостями, що надані в довідці. Заявник може надати до ДІ офіційні документи (вирок суду, довідку з місць позбавлення волі тощо) для внесення відповідних змін до персонально-довідкового обліку.

На запит від позивача від 15.09.2020 Управління інформаційно- аналітичної підтримки листом від 21.09.2020 №2127/2/01-2020 надало відповідь, що згідно даних обліків УІАП ГУНП в області, 04.11.2009 року Шевченківським РВ ЗМУ УМВС в Запорізькій області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була порушена кримінальна справа № 8040, по факту спричинення тілесних ушкоджень гр-ну ОСОБА_2

18.11.2009 до ОСОБА_1 було застосовано запобіжний захід у вигляді арешту. 23.01.2010 вищевказана кримінальна справа була направлена до суду за ч.2 ст.121 КК України. 25.01.2011 Шевченківським судом дане кримінальне провадження було направлене на додаткове розслідування прокурору Шевченківського району.

Відповідно до листа 06.10.2020 №09/5-2020 Запорізької обласної прокуратури, на виконання ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 07.09.2020 про надання інформації щодо наявності кримінальної справи відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України повідомлено наступне.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2011 кримінальну справу № 16380904 за обвинуваченням ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 121 КК України повернуто прокурору Шевченківського району м. Запоріжжя для організації додаткового розслідування. Після прийняття судом зазначеного рішення прокуратурою Шевченківського району м. Запоріжжя 15.03.2012 матеріали кримінальної справи № 16380904 направлено до СВ Шевченківського РВП ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області для організації подальшого розслідування. На теперішній час зазначена кримінальна справа у провадженні органів прокуратури регіону не перебуває.

На виконання ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 07.09.2020, Департамент інформатизації Міністерства внутрішніх справ України №280/5583/20/34012/20 від 09.09.2020 надав інформацію, що відомості про результати кримінальної справи №08004-2-1-2009/001638 від 04.11.2009 до МВС не надходили.

Надаючи оцінку правовідносинам які склалися, суд виходив з наступного.

Закон України від 02.10.1992 № 2657-XII "Про інформацію" визначає інформацію про фізичну особу (персональні дані) як відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (частина перша статті 11).

Інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, є конфіденційною та може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (частини 2 статті 21 Закону України "Про інформацію").

Відповідно статті 1 Закону України від 01.06.2010 № 2297-VI "Про захист персональних даних" (далі - Закон № 2297) цей Закон регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних. Цей Закон поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів.

Під обробкою персональних даних розуміється будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем (абзац восьмий статті 2 Закону № 2297).

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону № 2297 володільцем чи розпорядником персональних даних можуть бути підприємства, установи і організації усіх форм власності, органи державної влади чи органи місцевого самоврядування, фізичні особи - підприємці, які обробляють персональні дані відповідно до закону.

У частині 2 статті 5 Закону № 2297 закріплено, що персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою.

Статтею 6 Закону № 2297 передбачено, що: мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних (частина перша); склад та зміст персональних даних мають бути відповідними, адекватними та ненадмірними стосовно визначеної мети їх обробки (частина третя); обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством (частина п`ята); не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина шоста).

Відповідно до частини 1статті 7 Закону № 2297 забороняється обробка персональних даних про расове або етнічне походження, політичні, релігійні або світоглядні переконання, членство в політичних партіях та професійних спілках, засудження до кримінального покарання, а також даних, що стосуються здоров`я, статевого життя, біометричних або генетичних даних.

Положення частини першої цієї статті не застосовується, якщо обробка персональних даних здійснюється за умови надання суб`єктом персональних даних однозначної згоди на обробку таких даних (пункт 1 частини 2 статті 7 Закону № 2297).

За приписами частини 2 статті 14 Закону № 2297 поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Наведеним положенням Законів України "Про інформацію" і "Про захист персональних даних" кореспондують норми Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон № 2939), згідно з яким публічною інформацією є відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (частина перша статті 1).

За загальним правилом публічна інформація є відкритою (частина друга статті 1 Закону № 2939). Виняток становить інформація з обмеженим доступом, яка поділяється на конфіденційну, таємну та службову інформацію (частина перша статті 6 Закону № 2939).

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону № 2939 конфіденційною є інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.

Розпорядники інформації, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина 2 статті 7 Закону № 2939).

Таким чином, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці.

Обробка даних оперативно - довідкового обліку здійснюється на підставі вимог спільного наказу Міністерства внутрішніх справ та Державного департаменту України з питань виконання покарань № 823/188 від 23 серпня 2002 року "Про затвердження Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно - довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально - виконавчої системи України (далі - Інструкція № 823/188).

Департамент інформаційних технологій при МВС України (далі - ДІТ при МВС) разом із зацікавленими службами та Управління (відділи) оперативної інформації при ГУМВС, УМВС і УМВСТ (далі - УОІ-ВОІ) удосконалюють структуру та зміст обліків, відпрацьовують методику і тактику їх застосування з метою запобігання злочинам, їх розкриття та розслідування (п. 1.3 Інструкції №823/188).

Відповідно до п. 2.1 Інструкції №823/188 об`єктами оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку є особи, які на території України обвинувачуються у вчиненні злочинів або засуджені, розшукуються, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом, а також громадяни України, що вчинили злочини за її межами і відомості про яких надійшли офіційними каналами згідно з міжнародними договорами у сфері обміну інформацією, які набрали чинності в установленому порядку.

Облік здійснюється шляхом ведення алфавітних оперативно-довідкових картотек (далі - ОДК) і дактилоскопічних картотек (далі - ДК), у тому числі з використанням автоматизованих банків даних та автоматизованих дактилоскопічних інформаційних систем.

Згідно із абз. "б" п. 2.3 Інструкції №823/188 в УОІ-ВОІ регіональному (місцевому) обліку підлягають засуджені особи або особи, яким пред`явлено звинувачення, незалежно від складу злочину чи обраного запобіжного заходу.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції №823/188 підстави для поставлення на облік осіб, які засуджені або притягаються до кримінальної відповідальності, оголошені в розшук, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом:

а) постанова про притягнення як обвинувачуваного;

б) вирок суду;

в) санкціоновані прокурором протоколи, складені відповідно до статті 426 КПК України;

г) постанова про заведення оперативно-розшукової справи;

ґ) постанова про затримання особи, яка підозрюється в занятті бродяжництвом.

Відповідно до пункту 8.1 Інструкції інформація оперативно-довідкового та дактилоскопічного обліку ДІТ при МВС та УОІ-ВОІ має обмежений доступ.

Пунктом 9.9 Інструкції передбачено, що інформацію про судимість (несудимість) за особистими зверненнями громадян надають територіальні УОІ-ВОІ за місцем останнього постійного мешкання цих громадян з урахуванням вимог статей 5, 89, 108 КК України. Довідка надається на бланку встановленого зразка за підписом керівника та засвідчується печаткою підрозділу з її обов`язковою реєстрацією.

В оперативно-довідкових картотеках (банках даних) ДІТ при МВС і територіальних УОІ-ВОІ облікові документи зберігаються незалежно від погашення або зняття судимості (п. 10.1 Інструкції №823/188).

Згідно із п.п. 10.2.4 п. 10.2 Інструкції №823/188 в оперативно-довідкових картотеках облікові документи зберігаються:

а) на осіб, які вчинили злочини і за рішенням суду поміщені в психіатричні лікарні для примусового лікування або передані під опіку родичів чи інших осіб, що доглядають за хворим, - до досягнення ними 80-річного віку;

б) на осіб, амністованих на стадії досудового слідства, або до вступу вироку в законну силу, - 10 років з моменту прийняття рішення про амністію;

в) на засуджених осіб, амністованих після вступу вироку в законну силу, - на загальних підставах відповідно з підпунктами 10.2.1, 10.2.2, 10.2.3, 10.2.4 Інструкції, але не менш ніж 10 років після звільнення від покарання;

г) на осіб, кримінальні справи стосовно яких припинені відповідно до статей 22, 44-49, 97, - 10 років з дня припинення справи;

ґ) на осіб, оголошених у розшук, - до припинення розшуку його ініціатором;

д) на осіб, затриманих за підозрою в занятті бродяжництвом, - 5 років;

е) на осіб, відносно яких матеріали протокольної форми направлені до суду відповідно до статті 426 КПК України, - 10 років;

є) на іноземців - на загальних підставах відповідно до підпунктів 10.2.1, 10.2.2, 10.2.3, 10.2.4, 10.2.5 Інструкції.

Відповідно до п. 11.1 Інструкції №823/188, з оперативно-довідкових картотек ДІТ при МВС та територіальних УОІ-ВОІ вилучаються:

а) раніше складені облікові документи у разі їх переоформлення на підставі постанов органів слідства (дізнання) або ухвал судів про уточнення (зміну) анкетних даних осіб, що стоять на обліку;

б) алфавітні картки на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності, до яких не застосовувався запобіжний захід у вигляді взяття під варту, при заміні цих карток на арештантські або картки з рішенням суду;

в) облікові документи на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності як обвинувачені, кримінальні справи стосовно яких припинені на стадії досудового слідства на підставі реабілітації або відносно яких судом прийнято виправдувальний вирок;

г) облікові документи, що підлягають вилученню у зв`язку із закінченням строку їх зберігання відповідно до п.10 Інструкції.

Із аналізу наведених положень слідує, що вилучення з оперативно-довідкових картотек ДІТ при МВС та територіальних УОІ-ВОІ облікових документів осіб, окрім іншого, може мати місце у випадку їх переоформлення на підставі постанов органів слідства (дізнання) або ухвал судів про уточнення (зміну) анкетних даних осіб, що стоять на обліку, а також, якщо кримінальні справи стосовно осіб припинені на стадії досудового слідства на підставі реабілітації або відносно яких судом прийнято виправдувальний вирок.

Суд також звертає увагу позивача на те, що обставини, на які він посилається (стосовно пред`явлення звинувачення в скоєнні злочину, проведення додаткового розгляду кримінальної справи тощо) обґрунтовуючи заявлені вимоги, можуть бути підставою для звернення зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора щодо направлення кримінального провадження на додаткове розслідування та неможливості встановити подальший рух справи, з метою захисту порушеного права в рамках кримінально-процесуального законодавства.

Враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що позивачем не надано доказів існування обставин, які в силу п. 11.1 Інструкції №823/188, є підставою для вилучення інформації з бази даних оперативно-довідкового обліку, суд приходить до висновку, що відповідачем цілком правомірно відмовлено позивачу у виключенні інформації з бази даних оперативно-довідкового обліку.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що з аналізу пункту 9.9 Інструкції у системному зв`язку з частиною 1 статті 88 КК України, відповідно до якої особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, дає підстави для висновку, що у довідку про судимість (несудимість) має включатися інформація про відсутність або наявність у особи судимості згідно з обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.

Відповідно вказана інформація, не могла бути відображена у виданої позивачу, оскільки не відноситься до інформації ані про притягнення особи до кримінальної відповідальності, ані про відсутність (наявність) судимості, ані про наявність обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.

Однак позивач не просить визнати неправомірними дії відповідачів щодо зазначення у довідці відомостей, які не запитувалися, а просить виключити з оперативно-довідкових картотек (бази даних оперативно-довідкового обліку) недостовірну інформацію.

З матеріалів справи слідує та не заперечується сторонами, що позивач є особою, якій 23.11.2009 Шевченківським РВ У МВС м. Запоріжжя пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, кримінальна справа № 08004-2-1-2009/001638 від 04.11.2009.

Як вже було зазначено вище, вилучення з оперативно-довідкових картотек інформації стосовно будь-якої особи, може мати в чітко визначених випадках.

Сама лише неможливість встановлення місця знаходження кримінальної справи № 08004-2-1-2009/001638 від 04.11.2009, не може бути самостійною підставою для вилучення інформації із бази даних оперативно-довідкового обліку, адже не спростовує того факту, що позивач є особою, якій у 2009 році пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Вказані обставини також підтверджуються листами правоохоронних органів та інформацією з суду де розглядалася дана справа.

Крім того, невірно зазначенні данні в довідці, не є підставою для виключення інформації з оперативно-довідкових картотек, так як судом встановлено, що наявна в базі даних інформація стосовно позивача є достовірною.

Той факт, що в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відсутня інформація про кримінальне провадження відносно позивача, також не може свідчити про недостовірність даних внесених до інформаційної бази та бути підставою для виключення таких даних.

Позивач в своїх поясненнях посилається на ч. 3 ст. 214 КПК України в якій зазначено, що здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, позивач стверджує, що станом на дату формування довідок про несудимість, а також на даний час відносно ОСОБА_1 не існує жодного кримінального провадження, внесеного до ЄРДР, відтак, проведення будь-якого розслідування, в т.ч. пред`явлення обвинувачення неможливо, тому інформація є недостовірною.

З аналізу зазначеної норми КПК України суд робить висновок, що позивач має законні підстави у разі здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до ЄРДР, звернутися зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльності тієї особи яка вчиняє такі дії. Однак ніяким чином не доводить недостовірність відомостей, внесених до інформаційної бази стосовно позивача, так як дана інформація була підтверджена під час розгляду справи.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів існування обставин, які є підставою для вилучення інформації з бази даних оперативно-довідкового обліку, то відповідно суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи на те, що позов задоволенню не підлягає, судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в особі Управління інформаційно -аналітичного забезпечення (69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд. 29, ), Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10) -відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 23.12.2020.

Суддя О.В. Конишева