Справа № 420/4894/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4894/20

Головуючий в І інстанції: Бжассо Н.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 09.07.2020 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації, в якому позивач просив: визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації щодо відмови позивачу у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю війни; зобов`язати Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації надати позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з дня порушення права - 15.05.2020 року; зобов`язати Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації видати позивачу посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни та нагрудний знак установленого зразка; встановити для Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації строк для надання суду звіту про виконання судового рішення - один місяць з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 15.05.2020 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації із заявою про надання йому статусу інваліда війни у зв`язку із встановленням позивачу другої групи інвалідності через травму, пов`язану з виконанням службових обов`язків, а саме позивач проходив службу з органах МВС.

Проте, листом від 19.05.2020 року, відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни з посиланням на те, що надання такого статусу внаслідок нещасного випадку суперечить ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 року до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2020 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації із заявою про надання йому статусу інваліда війни у зв`язку із встановленням позивачу другої групи інвалідності через травму, пов`язану з виконанням службових обов`язків (проходження служби в органах МВС).

Проте, листом від 19.05.2020 року, відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни.

Вказана відмова є предметом розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, у спірних правовідносинах підлягають оцінці доводи, які покладені відповідачем в основу відмови у задоволенні заяви позивача про надання йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

З матеріалів справи вбачається, що у направленому позивачу листі відповідач послався на відсутність правових підстав для надання позивачу статусу інваліда війни з посиланням на те, що надання такого статусу внаслідок нещасного випадку суперечить ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Водночас, у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях, які надані на вимогу суду апеляційної інстанції, як на підставу для відмови позивачу у наданні статусу інваліда війни, відповідач послався на те, що для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни потрібно дослідити обставини отримання ушкодження здоров`я та висновок ВЛК про встановлення причинного зв`язку захворювання, поранення, контузії, травми, каліцтва, на підставі якого встановлено причину інвалідності.

Разом з цим, відповідач вказав, що зазначені підтвердження позивач не надав.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року витребувано від Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації, зокрема, інформацію стосовно того, чи повідомлявся ОСОБА_1 . Управлінням соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації про необхідність надання додаткових документів для вирішення питання щодо встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, у разі, якщо таке повідомлення направлялось ОСОБА_1 , зобов`язано Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації надати відповідні підтверджуючі докази.

Проте, доказів щодо повідомлення ОСОБА_1 . Управлінням соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації про необхідність надання додаткових документів для вирішення питання щодо встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідачем не надано.

Поряд з цим, відповідач вказав, що ним самостійно здійснено запит до МСЕК для отримання висновку лікарської комісії або іншого документу, на підставі якого встановлено причини інвалідності ОСОБА_1 .

Однак, колегією суддів встановлено, що наведений запит до МСЕК направлений відповідачем 12.06.2020 року.

Водночас, лист-відмову у наданні позивачу статусу інваліда війни відповідачем складено та направлено позивачу 19.05.2020 року.

З наведеного вбачається, що відповідач, за відсутності дослідження обставин отримання ушкодження здоров`я та висновку ВЛК про встановлення причинного зв`язку захворювання, поранення, контузії, травми, каліцтва, на підставі якого встановлено причину інвалідності, відмовив позивачу у наданні статусу інваліда війни, а тому, така відмова не може бути визнана обґрунтованою.

Крім того, колегією суддів встановлено, що на запит відповідача, МСЕК повідомлено, що підставою для визначення причини інвалідності є свідоцтво про хворобу, видане ВЛК ДУТМОМВС України, але цей документ містить персональні дані, тому не може бути розголошений його зміст.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що відповідачем відмовлено позивачу у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни за відсутності дослідження причин інвалідності.

Зазначеним обставинам судом першої інстанції не надано оцінки.

В свою чергу, при вирішенні справи, суд першої інстанції помилково досліджував причини інвалідності позивача, оскільки з наданого позивачу листа-відмови та матеріалів справи не вбачається, що відповідачем здійснено таке дослідження.

Колегія суддів наголошує, що у листі-відмові відповідач лише послався на вимоги Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та визначив про відсутність правових підстав для встановлення позивачу статусу інваліда війни без будь-якого обґрунтування з посиланням на надані позивачем та дослідженні відповідачем матеріали заяви про встановлення статусу інваліда війни.

Більш того, як вже зазначалось судом, в ході розгляду справи відповідач послався на відсутність у нього достатніх доказів для вирішення питання про надання позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови позивачу у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни не відповідають вимогам ст. 2 КАС України, є протиправними.

Водночас, у спірних правовідносинах відсутні підстави для надання за рішенням суду позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни та нагрудного знаку установленого зразка, оскільки відповідачем, як органом, до повноважень якого віднесено вирішення такого питання, взагалі не досліджено питання причин інвалідності та матеріалів заяви про встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, дії Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації щодо відмови позивачу у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни визнанню протиправними із зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача від 15.05.2020 року про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Поряд з цим, колегія суддів не вбачає підстав, в порядку ст. 382 КАС України, для встановлення для Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації строку для надання суду звіту про виконання судового рішення - один місяць з дня набрання законної сили судовим рішенням, а тому, вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального права, не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям по справі нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни за заявою від 15.05.2020 року.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.05.2020 року про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі п. 2 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 24.12.2020 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька