Справа № 809/4258/15
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 809/4258/15

адміністративне провадження № К/9901/13520/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС

на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року (Суддя Черепій П.М.),

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року (Судді: Святецький В.В., Гудим Л.Я., Довгополов О.М.),

у справі №809/4258/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західний капітал»

до Івано-Франківської митниці ДФС,

Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару,-

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Західний капітал» (далі - ТОВ «Західний капітал») звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці ДФС (далі - відповідач 1, Івано-Франківська митниця), Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення Івано-Франківської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 05.10.2015 року № 206000006/2015/000109/2.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року, позов задоволено.

Не погодившись з рішеннями суддів першої та апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, просив скасувати вищенаведені судові рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. Касаційну скаргу обґрунтував правомірністю прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості товару (річкове вітрильне судно) до ціни ідентичного вітрильного судна того ж виробника, на підставі інформації, яка міститься на офіційному сайті в мережі інтернет того ж самого виробника. При здійсненні митного оформлення ввезеного позивачем товару спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, відповідно до контракту на постачання техніки від 22.08.2015 року № 22.08.15 ТОВ «Західний капітал» придбало у польської фірми Sedna Yachts вживаний парусний човен марки SEDNA 30, модель 2014 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с. 10).

Для здійснення митного оформлення даного товару представник позивача подав Івано-Франківській митниці електронну вантажну митну декларацію № 206050001/2015/103903, зовнішньоекономічний контракт з виробником № 22.08.15 від 22.08.2015 року, рахунок-фактуру від 24.08.2015 року, товаротранспортну накладну (CMR) від 23.09.2015 року, експортну декларацію країни відправлення від 23.09.2015 року, роздруківку із сайту виробника SEDNA YACHTS про вартість човна (а.с. 8 - 15). Згідно поданих декларантом документів вартість придбаного вживаного човна складала 15 000 євро.

Під час аналізу поданих для митного оформлення за митною декларацією № 206050001/2015/103903 документів, відповідач встановив, що відповідно до ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, подані документи не дають можливості пересвідчитись у правильності визначення митної вартості товару, оскільки не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості Товару та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Судами встановлено, що Івано-Франківською митницею прийнято рішення про запит додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості придбаного товариством човна SEDNA.

На виконання запиту, декларант подав до митного органу додаткові документи, а саме: платіжне доручення в іноземній валюті, листи виробника від 30.09.2015 року та 02.10.2015 року (а.с. 13, 16 - 18).

Івано-Франківська митниця ДФС рішенням № 206000006/2015/000109/2 від 05.10.2015 року відкоригувала митну вартість товару до 28377,39 євро на підставі наявної інформації про ідентичні товари (а.с. 7), та застосувала 6 резервний метод у зв`язку з тим, що документи, подані до митного оформлення, не дають можливості пересвідчитись у правильності визначення митної вартості товару, тому що не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості Товару та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Задовольняючи позов суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що наданими до митного оформлення документами підтверджується визначена позивачем митна вартість товару в договорі, у зв`язку з чим рішення митного органу підлягає скасуванню.

Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного Кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Отже з аналізу положень Митного кодексу України, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем під час проходження процедури митного оформлення товару, надано відповідачу разом з декларацією підтверджуючі документи визначеної в договорі ціни товару. Також на вимогу митного органу позивач надав платіжне доручення про оплату товару та відомості про рік випуску (2014 рік). Таким чином документально підтверджені дані містилися у документах, поданих позивачем за переліком, передбаченим частинами першою, другою, третьою статті 53 Митного кодексу України, та не мали розбіжностей у числових значеннях в частині підтвердження складових митної вартості придбаного позивачем вживаного парусного човна марки SEDNA 30, модель 2014 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , сума складала 15 000 євро.

До того ж, безпідставними є посилання митного органу на порядок оцінки ризиків за допомогою спеціальних автоматизованих інформаційних систем, оскільки спрацювання певних профілів ризиків таких систем саме собою не може свідчити про неправильне визначення митної вартості товару декларантом. При цьому, наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди раніше випущені товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення декларантом, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. В даному випадку головне значення мав той факт, що товар був вживаний, тому сума товару значно відрізнялась від суми товару з офіційного сайту виробника.

Враховуючи той факт, що для митного оформлення товару позивач надав Митниці належні та допустимі докази на підтвердження визначеної суми товару, а документи не містять розбіжностей та свідчать, що наведені у них дані піддаються обчисленню, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товару.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування судових рішень.

Відповідно до частини 1 ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року у справі №809/4258/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: І.А. Васильєва

Судді: С.С. Пасічник

В.П. Юрченко