Справа № 520/17524/2020
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 грудня 2020 року Справа №520/17524/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни,

за участю

третьої особи,

яка не заявляє

самостійних вимог

щодо предмета

спору на стороні

відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит»,

про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) 07.12.2020 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (далі по тексту відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" (далі по тексту - третя особа, ТОВ "Алекскредит"), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2020 №61865695.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки позивач не проживає у місті Києві, відтак, на думку позивача, відсутні правові підстави для відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №520/17524/2020 у порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - до 14.12.2020. Водночас, відповідача зобов`язано надати суду засвідчені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №61865695.

Відповідачем через канцелярію суду 22.12.2020 надано відзив на позовну заяву, до якого додано засвідчені копії виконавчого провадження №61865695.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що стягувачем пред`явлено до примусового виконання виконавчий напис від 04.04.2020 №7216, виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., в якому вказано місце проживання боржника позивача АДРЕСА_1 , яке знаходиться у межах виконавчого округу міста Києва, відтак, на думку відповідача, відсутні правові підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з пред`явленням не за місцем виконання. Вказує, що місце реєстрації не є підтвердженням місця проживання.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, пояснення щодо позову до суду не подавала.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належними чином. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснювалося.

Розглянувши документи надані сторонами, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., 04.04.2020 вчинено виконавчий напис №7216 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості у розмірі 18 113,00 грн.

ТОВ «Алекскредит» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни із заявою від 16.04.2020 про примусове виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого приватний виконавець прийняв постанову від 17.04.2020 про відкриття виконавчого провадження №61865695.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою про відкриття виконавчого провадження позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі по тексту - Закон України №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів підлягають, зокрема: виконавчі написи нотаріусів (частина перша статті 3 Закону України №1404-VIII).

Згідно частини першої статті 5 Закону України №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Положеннями частини другої статті 24 Закону України №1404-VIII передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно частин першої, третьої статті 26 Закону України №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

У силу частин першої, другої статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Отже, Закон України «Про виконавче провадження» і Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.

Зі змісту наведених норм випливає, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Приписами пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно копії паспорту позивача серії НОМЕР_1 , виданого Дзержинським РВ у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 01.08.2014, позивач з 30.07.2020 по 13.02.2020 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а з 26.02.2020 за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому, відповідно до наявної у матеріалах справи копії виконавчого напису від 04.04.2020 №7216, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округом Київської області Колейчиком В.В., адреса реєстрації позивача зазначена: АДРЕСА_4 , а адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Положення статті 89 Закону України «Про нотаріат» визначає зміст (відомості), що повинні зазначатися у виконавчому написі, зокрема, найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб).

Стягувачем до заяви про примусове виконання надано копію договору про надання кредиту від 07.03.2019 №2028375 та копію додаткової угоди про зміну умов договору про надання кредиту від 15.03.2019 №2060439, в яких вказано адресу реєстрації та адресу фактичного проживання позивача: АДРЕСА_4 .

Згідно частин першої, другої та шостої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За приписами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місце проживання це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Згідно абзацу сімнадцятого статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до абзацу третього частини п`ятої статті 24 Закону України № 1404-VIII для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Викладене є підставою для висновку, що на момент відкриття виконавчого провадження приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л. не володіла достовірною інформацією про фактичне місце проживання боржника за вказаною у виконавчому написі адресою у місті Києві та не вжила жодних заходів щодо перевірки цієї інформації.

Вказана у виконавчому написі від 04.04.2020 №7216 та заяві стягувача інформація про адресу фактичного проживання боржника на час його вчинення у місті Києві, на переконання суду, не може слугувати достатньою та достовірною підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого напису у місті Києві, без перевірки приватним виконавцем інформації щодо проживання боржника на час вчинення відкриття виконавчого провадження, адже, у протилежному б випадку, допускалося б можливість зазначення стягувачем будь-якої адреси боржника (не підтвердженої доказами) задля штучної зміни виконавчого округу.

Аналогічна правова позиція щодо необхідності надання стягувачем разом із заявою про відкриття виконавчого провадження доказів на підтвердження місця проживання боржника станом на момент подання такої заяви за відповідною адресою викладена у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №826/7969/16.

Таким чином, суд вважає, що, оскільки зареєстроване місце проживання позивача знаходиться поза межами виконавчого округу відповідача, у приватного виконавця не було повноважень щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису від 04.04.2020 №7216.

Посилання відповідача, що відомості про місце проживання чи місце перебування не можна тлумачити виключно як зареєстроване місце проживання, судом не приймаються до уваги, оскільки термін реєстрація включає в себе відомості про місце проживання чи перебування особи, які внесені до реєстру територіальної громади (абзац одинадцятий статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України»).

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2020 №61865695 є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про наявність правових підстав для повного задоволення адміністративного позову.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (вулиця Раїси Окіпної, 4-А, офіс 71-А, місто Київ, 02002), за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (вулиця Якова Самарського, будинок 12-А, місто Дніпро, 49044, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2020 №61865695.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 23.12.2020.

Суддя О.В. Ніколаєва