Справа № 320/13376/20
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

24 грудня 2020 року м. Київ Справа № 320/13376/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Обухівського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Обухівська районна державна адміністрація Київської області, про визнання протиправним та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

16 грудня 2020 р. до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) з позовом до Обухівського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Обухівська районна державна адміністрація Київської області, про визнання протиправним та скасування постанов.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 р. позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали. Вказаною ухвалою запропоновано усунути недоліки шляхом подання до суду: заяви, текст якої буде містити підстави та обґрунтування пропуску строку на звернення до суду, визначеного ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі необхідності - клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим адміністративним позовом та докази щодо дати отримання позивачем оскаржуваної постанови (супровідні листи, конверти тощо).

24 грудня 2020 р. до суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та поновлення процесуального строку. Вказана заява обґрунтована тим, що згідно заяви про поновлення строку ОСОБА_2 повідомив суд про те, що оскаржувані постанови від 20 квітня 2011 року не були надіслані на адресу боржника, як це передбачено ч. 5 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV. Зазначає, що надати будь-який належний доказ на підтвердження не надіслання відділом виконавчої служби на адресу боржника постанов є неможливим з об`єктивних причин. Разом з тим, тягар доказування правомірності дій у справах з приводу оскарження незаконних постанов, у тому числі винесених державними виконавцями, покладається на самих виконавців. А єдиним допустимим доказом, який може підтвердити чи спростувати факт надіслання чи вручення ОСОБА_2 оскаржуваних постанов, винесених у 2011 році, можуть бути документи матеріалів виконавчого провадження №26859586. Зауважує, що ним випадкового з`ясовано факт накладення арешту на все нерухоме майно. 30 жовтня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Брагар A.A. в Обухівському MB ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 26859586. Зауважує, що до позову додано копію заяви про ознайомлення з матеріалами провадження з відміткою канцелярії від 30 жовтня 2020 р.. Про факт ознайомлення представником вчинено особистий підпис.

Розглянувши подану заяву про усунення недоліків позовної заяви та поновлення строку звернення до суду, оцінивши письмові докази, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів

Судом встановлено, що ОСОБА_1 оскаржує постанови державного виконавця Обухівського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павленко Л.П. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 26859586 від 20 квітня 2011 р., разом з тим звернувся до суду 16 грудня 2020 р., тобто після закінчення десятиденного строку на звернення з такою позовною заявою.

При цьому, ОСОБА_1 в позовній заяві зазначає, що випадково дізнався про оскаржувані постанови та в підтвердження посилається на те, що лише 30 жовтня 2020 р. представник ОСОБА_1 - адвокат Брагар А.А. ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 2685586.

Суддя звертає увагу, що дані про ознайомлення адвоката у жовтні 2020 р. з матеріалами виконавчого провадження № 2685586 не є належним доказом того, коли ОСОБА_1 дізнався або мав дізнатись спірні постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 26859586 від 20 квітня 2011 р.

Цей лист підтверджує лише факт надання інформації про них у вказаний день, проте не спростовує факту направлення цих постанов заявнику при їх винесені органом ДВС у квітні 2011 році.

Тому суддя зазначає, що ОСОБА_1 могло бути відомо про прийняття оскаржуваних постанов у 2011 р. Суддя звертає увагу, що надання копій вказаних супровідних листів та доказів їх відправки органом ДВС заявнику, а також конвертів до цієї поштової кореспонденції, надасть змогу достовірно встановити дату, коли заявнику стало відомо про винесення спірних постанов.

Суддя звертає уваги, що незважаючи на ознайомлення позивача та його адвоката з матеріалами виконавчого провадження, до суду не надано вказаних вище супровідних листів та доказів їх відправки органом ДВС заявнику, що могло надати змогу достовірно встановити дату, коли заявнику стало відомо про винесення спірних постанов.

Суд також бере до уваги, що спірні постанови винесено у квітні 2011 року у виконавчому провадженні, в якому виносилися й інші постанови, що також направлялися позивачу та повинні бути йому відомі.

Суд зауважує, що із часу винесення спірних постанов у квітні 2011 р. до звернення позивача до суду у грудні 2020 р. пройшло не лише понад 10 днів, визначених ст. 287 КАС України, а понад 9,5 років.

За цей тривалий час за умови здійснення виконавчого провадження позивач у разі добросовісного ставлення до своїх прав та обов`язків повинен був дізнатися про вказане виконавче провадження та, відповідно, про спірні постанови.

Верховний Суд у постанові від 21 червня 2018 р. (справа № 820/1667/16) зазначив про те, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суддя зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Таким чином, звернувшись 16 грудня 2020 р. до суду з даною позовною заявою, позивачем було пропущено передбачений строк звернення до суду і підстав для його поновлення позивачем не підтверджено і судом не встановлено.

Суд зазначає про те, що незнання про пропущення строку звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є дії такої особи, як спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльності), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Водночас, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду необхідно відмовити, а позов ОСОБА_1 до Обухівського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Обухівська районна державна адміністрація Київської області, про визнання протиправним та скасування постанов слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 123, 240, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Брагара А.А. про поновлення процесуального строку - відмовити.

2. Позов ОСОБА_1 до Обухівського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Обухівська районна державна адміністрація Київської області, про визнання протиправним та скасування постанов - залишити без розгляду.

2. Копію ухвали видати (надіслати) учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Журавель В.О.