Справа № 420/6216/20
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6216/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (вул..40-річчя Перемоги,22, смт Таїрове, Овідіопольський район, Одеська область, 65496) про визнання протиправним та скасування рішення 25-ої сесії VII скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області №451-VII від 09 червня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради», поновити ОСОБА_1 на посаді заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради, стягнути з Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 10.06.2020 року по дату прийняття рішення у справі без вирахування обов`язкових до сплати податків та зборів,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення 25-ї сесії VII скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області №451 -VII від 09 червня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради»;

поновити ОСОБА_1 на посаді заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради;

стягнути з Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (Код ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з 10.06.2020 року по дату прийняття рішення у справі без вирахуванням обов`язкових до сплати податків та зборів;

судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що розпорядженням секретаря селищної ради, т. в. о. Таїровського селищного голови Бурлаки Л.А. від 11.10.2019 року ОСОБА_1 , було призначено на посаду заступника Таїровського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради. Рішенням 25-ї сесії VII скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області №451-VII від 09 червня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради» позивача звільнено з посади заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради з 09 червня 2020 року. Позивач вважає, вищевказане рішення 25-ї сесії VІІ скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області №451-VІІ від 09 червня 2020 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з поновленням мене на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування своєї позиції позивач зазначає, що відповідачем порушено норми чинного законодавства та процедуру його звільнення з посади.

Ухвалою суду від 16 липня 2020 року відкрити провадження у справі № 420/6216/20 в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на « 14» серпня 2020 року о « 10» годині « 00» хвилин за участю сторін.

У підготовчому засіданні у справі №420/6216/20 14 серпня 2020 року судом оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 19 серпня 2020 року до 11.30 год.

До суду 13.08.2020 року (вхід. №ЕП/12441/20) від відповідача надійшов відзив на позову заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що Відповідно до статті 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України. Статтею 10 названого Закону передбачено, що прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради шляхом затвердження відповідною радою. Отже заступник селищного голови є виборною посадовою особою органу місцевого самоврядування і його діяльність є публічною службою.Рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Таїровського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради приймалося безпосередньо Таїровської селищною радою. Крім того відповідач посилається нате, що позивачем фактично здійснено непорядні дії, що паплюжать, ганьблять та компрометують як звання посадової особи органу місцевого самоврядування, так і авторитет місцевого самоврядування, а також безпосередньо втручання у діяльність депутата Таїровської селищної ради, який є представником інтересів Таїровської об`єднаної територіальної громади відповідного виборчого округу, рівноправним членом представницького органу самоврядування. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено формулювання одноразового грубого порушення конкретних трудових (посадових) обов`язків, яке стало підставою для звільнення посадової особи, працівника. Навпаки, виходячи з пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992, саме суд вирішує чи є порушення трудових обов`язків грубим, з огляду на характер проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. Одночасно з цим оскаржуване позивачем рішення Таїровської селищної ради містить в якості підстав для звільнення посилання на конкретні норми закону, пояснювальну записку депутата ОСОБА_2 , в якій обґрунтовані обставини неправомірних та неетичних дій заступника Таїровського селищного голови ОСОБА_1 , так само як і одноразового грубого порушення обов`язків посадової особи, визначених законом. Відповідач вважає, що рішення 25-ї сесії VII скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області №451 -VII від 09 червня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради» прийнято законно та відповідно до норм чинного законодавства.

У підготовчому засіданні у справі №420/6216/20 за 19 серпня 2020 року судом оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 15 вересня 2020 року до 12.00 год.

Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року зупинено провадження по справі №420/6216/20 до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалами суду від 10 грудня 2020 року поновлено розгляд справи №420/6216/20 14, закрито підготовче провадження у справі та призначено адміністративну справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без виклику учасників судочинства на « 24» грудня 2020 року.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Розпорядженням секретаря селищної ради, т. в. о. Таїровського селищного голови Бурлаки Л.А. від 11.10.2019 року ОСОБА_1 , було призначено на посаду заступника Таїровського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

09.06.2020р. до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області надано пропозицію про розгляд на сесії Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області проекту рішення селищної ради щодо звільнення заступника Таїровського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_1 . До пропозиції додано проект рішення селищної ради та пояснювальну записку депутата ОСОБА_2 .

Пояснювальну записку обґрунтовано особистим конфліктом між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та порушенням норм чинного законодавства і етичної поведінки.

Рішенням 25-ї сесії VII скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області №451-VII від 09 червня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради» на підставі ст.ст. 42, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 12, 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України, враховуючи колективну заяву депутатів Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, пояснювальну записку депутата ОСОБА_2 , враховуючи порушення ОСОБА_1 морально-етичних норм та правил поведінки посадової особи органу місцевого самоврядування, грубого порушення трудового законодавства України, Таїровською селищною радою вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради з 09 червня 2020 року та виключити ОСОБА_1 зі складу виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом. Посадовою особою в органах місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Статтею 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено, що правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «;Про статус депутатів місцевих рад», цим та іншими законами України.

Відповідно до абзацу 3 статті 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадами в органах місцевого самоврядування, у тому числі, є виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою.

Згідно з абз.4 ст.10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради здійснюється шляхом затвердження відповідною радою.

Отже, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, якуу обрано на виборну посаду - заступника Таїровського селищного голови Овідіопольського району Одеської області з питань діяльності виконавчих органів ради

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст.

Згідно із преамбулою Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Статтею 2 Закону встановлено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Стаття 25 Закону визначає загальну компетенцію сільських, селищних, міських рад, стаття 26 - виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ст.25 Закону сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно п.10 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», - сільський, селищний, міський голова: призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України «Про культуру».

Сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

З вищевказаних статей вбачається, що прийняття на посаду заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради здійснюється шляхом затвердження відповідною радою. В той час як звільнення з посади відбувається за загальними правилами, тобто за розпорядженням селищного голови, а не рішенням сесії.

Більше того, вирішення питання про звільнення посадової особи органу місцевого самоврядування із займаної посади відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не є компетенцією селищної ради, а відноситься до повноважень голови селищної ради.

Відповідно до ст. 36 Кодексу законів про працю України, - підставами припинення трудового договору є:

1) угода сторін;

2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23). крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення;

3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу;

4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38. 39). з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40.411 або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45):

5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду;

6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці;

7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи;

7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України "Про запобігання корупції", встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення;

7-2) з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади";

7-3) набрання законної сили рішенням суду про визнання необгрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави стосовно особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках;

8) підстави, передбачені контрактом;

9) підстави, передбачені іншими законами.

Згідно сі. 40 Кодексу законів про працю України, - трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:

1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

2) виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці;

3) систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення;

4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

5) нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв`язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності;

6) поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу;

7) появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

8) вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу;

10) призову або мобілізації власника - фізичної особи під час особливого періоду;

11) встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування.

Відповідно до ст. 41 Кодексу законів про працю України, - крім підстав, передбачених статтею 40 нього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках:

1) одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та Іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами;

1-1) винних дій керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалася несвоєчасно або в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати;

2) винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу;

3) вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи;

4) перебування всупереч вимогам Закону України "Про запобігання корупції" у прямому підпорядкуванні у близької особи;

4-1) наявності у працівника реального чи потенційного конфлікту інтересів, який має постійний характер і не може бути врегульований в інший спосіб, передбачений Законом України "Про запобігання корупції".

5) припинення повноважень посадових осіб.

Як вбачається з Рішенням 25-ї сесії VII скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області №451-VII від 09 червня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради» підставою звільнення ОСОБА_1 з займаної посади стало одноразове грубе порушення трудових обов`язків (п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України).

На що суд зазначає наступне, у відзиві на позовну заяву, відповідач сам визнає, що Таїровська селищна рада погоджується з доводами Позивача щодо відсутності правових підстав для звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із проведенням службового розслідування, оскільки факти, повідомлені депутатом Таїровської селищної ради ОСОБА_3 на сесії Таїровської селищної ради стосовно викрадення земельних ділянок та участі в цьому заступника Таїровського селищного голови ОСОБА_1 , не підтвердились під час збирання документів та інших матеріалів. До того ж службове розслідування досить не завершене, незважаючи на закінчення встановлених законодавством строків проведення службового розслідування, а тому його висновки в будь-якому випадку не можуть бути покладені в основу підстав для звільнення ОСОБА_1 . Також Таїровська селищна рада не заперечує посилання Позивача про відміну судового рішення, яким було скасоване рішення виконавчого комітету Таїровської селищної ради № 93 від 26.04.2019, за яким ТОВ «Комунсервіс» затверджений начебто незаконний тариф за участю заступника Таїровського селищного голови ОСОБА_1 .

Щодо посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 має відношення до порушення вимог діючого законодавства, одноосібно підписав акт прийому-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність 18.06.2019 року від імені Таїровської селищної ради, яка в подальшому була втрачена (вибула з володіння територіальної громади за відсутності прийнятого на те правомірного рішення), досудові розслідування та судові справи за даними обставинами тривають на теперішній час та проведення найкоротшого за весь час існування Таїровської селищної ради засідання виконавчого комітету, тривалістю менше однієї хвилини, яким затверджено тариф з водопостачання жителям «Совіньйону», без економічного обґрунтування та яке було визнано судом протиправним та скасовано суд зазначає наступне.

Відповідачем не надано доказів наявності вини саме у діях позивача щодо вибуття з володіння територіальної громади земельної ділянки.

Стосовно рішення органу місцевого самоврядування про встановлення тарифу на водопостачання та водовідведення, суд зазначає, що кінцевого рішення у судовій справі №420/3134/19 у якій визнається протиправним та нечинним рішення №93 виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області «Про встановлення тарифу на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються ТОВ «Комунсервіс» від 26.04.2019 року на момент розгляду даної справи не прийнято, оскільки постановою Верховного суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду 19.06.2020 року було винесено постанову у справі №420/3134/19, якою касаційну скаргу ТОВ «Комунсервіс» було задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року було скасовано, а справу № 420/3134/19 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Решта доводів викладених у пояснювальній записці депутата ОСОБА_2 зводиться до особистого конфліктом між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 19 Основного Закону України, частини 2 статті 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування.

Статтею 11 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено складення посадовими особами органу місцевого самоврядування присяги наступного змісту: «Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити громаді та народові України, неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, сприяти втіленню їх у життя, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, сумлінно виконувати свої посадові обов`язки».

Зокрема, основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування: недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави (стаття 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»).

Пунктом 5 Розділу II Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 № 158, державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування під час виконання своїх посадових обов`язків зобов`язані неухильно дотримуватись загальновизнаних етичних норм поведінки, бути доброзичливими та ввічливими, дотримуватись високої культури спілкування (не допускати використання нецензурної лексики, підвищеної інтонації), з повагою ставитись до прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, об`єднань громадян, інших юридичних осіб, не проявляти свавілля або байдужість до їхніх правомірних дій та вимог.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів порушення ОСОБА_1 морально-етичних норм та правил поведінки посадової особи органу місцевого самоврядування.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку що звільнення позивача - ОСОБА_1 з посади заступника Таїровського селищного голови Овідіопольського району Одеської області з питань діяльності виконавчих органів ради органом місцевого самоврядування проведено з порушенням відповідних законодавчих вимог, а тому рішення 25-ї сесії VII скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області №451 -VII від 09 червня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради» є протиправними, та підлягає скасуванню, а відповіна позовна вимоги задоволенню на підставі положень ч.1,2 ст.245 КАС України

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Судом встановлено, що рішення 27-ї сесії VII скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області №496 -VII від 03 серпня 2020 року «Про внесенням змін до рішення Таїровської селищної ради від 08.02.2019 № 20-VІІ «Про утворення та затвердження структури штатної чисельності виконавчих органів Таїровської селищної ради», затвердження Положень про управління та підрозділи Таїровської селищної ради», зокрема, внесено зміни до рішення Таїровської селищної ради від 08.02.2019 № 20-VІІ «Про утворення та затвердження структури та штатної чисельності виконавчих органів Таїровської селищної ради», без зміни загальної чисельності працівників Таїровської селищної ради: скорочено одну одиницю посаду заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів та залишити в Структурі Таїровської селищної ради одну одиницю - посаду заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів.

За таких обставин належним захистом прав позивача буде зобов`язання Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області поновити ОСОБА_1 з 10.06.2020р. на посаді яка за своїми умовами праці, функціональними обов`язками та повноваженнями відповідає або є рівнозначною посаді, яку він обіймала станом на 09 червня 2020 року.

Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок №100).

Нормами абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

В силу пункту 5 розділу ІV Порядку №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період.

За змістом абзацу 2 пункту 8 Порядку №100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи організації, встановленим з отриманням вимог законодавства (абзац 3 пункт 8 Порядку № 100).

Пунктами 2, 3 частини першої статті 256 КАС України передбачено, що постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Тобто, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Верховний Суд зазначає, що при стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі статті 235 КЗпП України, суд керується постановою Кабінету Міністрів України від 05.02.1995 № 100.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ цієї Постанови при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-погодинниками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.»

З огляду на відсутність належних та допустимих доказів про фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні, число відпрацьованих робочих днів (годин), суд об`єктивно позбавлений можливості встановити розрахунок середньоденної (середньогодинної) заробітної плати, яку отримував позивач у квітні - травні 2020 року.

За таких обставин та з метою ефективного захисту порушеного права, суд вважає за можливе зобов`язати Таїровську селищну раду Овідіопольського району Одеської області самостійно здійснити нарахування та виплату позивачеві середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 09.06.2020 року по 24.12.2020 року.

Обраний судом спосіб захисту порушеного права узгоджується з усталеною судовою практикою (наприклад, справи № 280/5328/18, № 815/42/16 тощо).

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, відповідно підстав для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, немає.

Керуючись статтями 12,139,242,246,250,251,255,295,297,371 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (вул..40-річчя Перемоги,22, смт Таїрове, Овідіопольський район, Одеська область, 65496, ) про визнання протиправним та скасування рішення 25-ої сесії VII скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області №451-VII від 09 червня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради», поновити ОСОБА_1 на посаді заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради, стягнути з Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 10.06.2020 року по дату прийняття рішення у справі без вирахування обов`язкових до сплати податків та зборів задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 25-ї сесії VII скликання Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області №451 -VII від 09 червня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради».

Зобов`язання Таїровську селищну раду Овідіопольського району Одеської області (вул..40-річчя Перемоги,22, смт Таїрове, Овідіопольський район, Одеська область, 65496, ) поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 10.06.2020р. на посаді яка за своїми умовами праці, функціональними обов`язками та повноваженнями відповідає або є рівнозначною посаді, яку він обіймала станом на 09 червня 2020 року.

Зобов`язати Таїровську селищну раду Овідіопольського району Одеської області (вул..40-річчя Перемоги,22, смт Таїрове, Овідіопольський район, Одеська область, 65496, ) самостійно здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 09.06.2020 року по 24.12.2020 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 10.06.2020р. на посаді яка за своїми умовами праці, функціональними обов`язками та повноваженнями відповідає або є рівнозначною посаді, яку він обіймала станом на 09 червня 2020 року.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293,295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.С. Єфіменко

.