Справа № 280/1412/20
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 грудня 2020 року Справа № 280/1412/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши у письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (69600, м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18, ) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 25, ), Державної служби України з питань праці (01601, м. Київ, вул. Десятинна, 14, ) про визнання протиправними та скасування припису та рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (далі позивач) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі відповідач-1), Державної служби України з питань праці (далі відповідач-2) в якому просить суд визнати протиправним та скасувати Припис №ЗП3410/1150/АВ від 12.11.2019, винесений інспектором відповідача-1; визнати протиправними та скасувати рішення відповідача-1 №08/03.4-06/11104 від 20.12.2019, рішення відповідача-2 №894/2.2/3.3-20 від 10.02.2020.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що виявленим порушенням не погоджується, вважає висновки відповідача-1, викладені в акті інспекційного відвідування №ЗП3410/1150/АВ від 12.II.2019 необгрунтованими та незаконними, виходячи з наступного. Статтею 3 Закону "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 № 875-ХІІ передбачено, що інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Відповідно до п.4. Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою КМУ №1317 від 03.12.2009 медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Відповідно до п. 21 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою КМУ №1317 від 03.12.2009 у разі встановлення інвалідності і ступеня втрати здоров`я комісія розробляє на підставі плану медичної та професійної реабілітації, що обов`язково надається лікарем, або за участю лікаря індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю, в якій визначаються обсяги та види реабілітаційних заходів з конкретизацією трудових рекомендацій, методи та строки їх здійснення, засоби реабілітації та відповідальні за виконання. Комісія відповідає за якість розроблення індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю та здійснює v межах своїх повноважень контроль за її виконанням. Аналогічні положення містить і в п. 1.16. Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої Наказом МОЗ України №561 від 05.09.2011р., п.п.2 п.11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою КМУ №1317 від 03.12.2009. Повторний огляд осіб з інвалідністю з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров`я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки (п.22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності). 20.10.2015 МСЕК вперше було видано довідку серії АВ №0280991 про встановлення 3 групи інвалідності водію ОСОБА_1 , до якої додавалася Індивідуальна програма реабілітації інваліда №258 від 20.10.2015. Датою чергового переогляду зазначено 20.10.2017. В п.13 довідки МСЕК серії АВ №0280991 та Індивідуальній програмі реабілітації інвалідів від 20.10.2015 №258 в п. 5 "Трудова реабілітація" було зазначено: "може працювати водієм легкового автомобіля без тяжкого фізичного навантаження". 08.11.2017 МСЕК був зроблений повторний огляд водія ОСОБА_1 , у зв`язку з чим була видана нова довідка серії АВ №0840038, яка містила висновок про умови та характер праці: "в своей профессии трудоспособен, без тяжелых физических нагрузок". Формулювання "може працювати водієм легкового автомобіля" в новій Довідці від 08.11.2017 серії НОМЕР_1 відсутнє. Індивідуальної програми реабілітації інваліда до даної довідки не надавалося. Інспектором ГУ Держпраці у Запорізькій області було обгрунтовано порушення ТОВ "ЗТМК" норм трудового законодавства за період роботи водія з 19.02.2018 по 20.06.2019 з посиланням на недіючу на той час Індивідуальну програму реабілітації інваліда, тому, Індивідуальна програма реабілітації інваліда від 20.10.2015 №258 не може свідчити та підтверджувати порушення ТОВ "ЗТМК" норм трудового законодавства за період 19.02.2018 по 20.06.2019. Як виходить з висновків МСЕК в обох довідках серії АВ № 0280991 та АВ № 0840038 зазначено в розділі "Умови та характер праці" формулювання "без тяжкого фізичного навантаження", що означає, що вид транспортного засобу, на якому дозволяється працювати водію не важливий, а важливо в роботі водія відсутність "тяжких фізичних навантажень". При цьому, слід зазначити, що поняття "тяжкі фізичні навантаження" не визначено діючим законодавством, є оціночним, і тільки спеціальна комісія - МСЕК може визначити критерії такої оцінки та можливість або неможливість працювати за тією чи іншою посадою та на тому чи іншому механізмі, обладнанні тощо. Органи Держпраці такими повноваженнями відповідно до діючого законодавства не наділені. При цьому, відповідач-1 в акті інспекційного відвідування жодним чином не обгрунтував порушення TOB "ЗТМК" ч. 2 ст. 33 КЗпП України щодо залучення водія ОСОБА_1 до робіт, які передбачають "тяжкі фізичні навантаження", не визначив в чому саме полягали "тяжкі фізичні навантаження", а лише послався на пункт Індивідуальної програми реабілітації інваліда, про можливість роботи лише "водієм легкового автомобіля без тяжких фізичних навантажень". Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач-1 Головне управління Держпраці у Запорізькій області позов не визнав, у відзиві на позовну заяву від 26.03.2020 вх. № 14315 посилається на те, що під час проведення інспекційного відвідування підприємства встановлено порушення вимог частини другої статті 33 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Зазначає, що процедурні порушення, допущені інспектором праці при складанні акта та припису, за наявності факту встановленого порушення законодавства про працю, не можуть бути підставою для їх скасування та невиконання визначених у приписі вимог щодо усунення виявлених порушень. Враховуючи зазначене, Держпраці направляло доручення керівнику Головного управління щодо проведення роз`яснювальної роботи серед інспекторів праці з метою недопущення в подальшому процедурних порушень при складенні акта, Припису та прийнятті рішень за результатами інспекційного відвідування. Щодо встановлення порушення вимог частини другої статті 33 КЗпП України Підприємство було проінформовано, що частиною другою статті 33 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган має право перевести працівника строком до одного місяця на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди, якщо вона не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій, а також інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, з оплатою праці за виконану роботу, але не нижчою, ніж середній заробіток за попередньою роботою. Відповідно до інформації Головного управління, встановлено, що інспектором праці на підставі пункту 12 Порядку було надано вимогу в усній формі щодо надання особової справи водія ОСОБА_2 з усіма медичними довідками. Так, під час інспекційного відвідування Підприємства встановлено, що у період з 19.02.2018 по 20.06.2019 ОСОБА_1 (водій легкового автомобіля) було переведено водієм автомобіля «Газель», водієм автомобіля ЗИЛ-ММЗ, водієм автомобіля «Швидка допомога», водієм КамАЗ, а також, його неодноразово переводили для виконання господарських робіт та слюсарем з ремонту автомобілів. Згідно з Випискою з акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 08.11.2017 серії AB № 0840038 та Індивідуальною програмою реабілітації інвалідів від 20.10.2015 № 258 ОСОБА_1 може працювати водієм легкового автомобіля без тяжкого фізичного навантаження. Довідка від 08.11.2017 серії AB № 0840038 інспектору праці посадовими особами Підприємства не надавалась. Разом з тим, згідно з інформацією, зазначеною у скарзі Підприємства від 08.01.2020, 08.11.2017 за результатами чергового перегляду інвалідності водія ОСОБА_1 медико-соціальною експертною комісією видано довідку від 08.11.2017 серії AB № 0840038, у якій щодо умов та характеру праці зазначено: «у своїй професії працездатний, без тяжких фізичних навантажень». Тобто, інформація, зазначена у довідці від 08.11.2017 серії AB № 0840038 передбачає можливість роботи ОСОБА_1 за його основною професією, і не передбачає можливості переведення на інші роботи. Зважаючи на вищевикладене, переведення ОСОБА_1 у період з 19.02.2018 по 20.06.2019 проведені з порушенням вимог частини другої статті 33 КЗпП України. Держпраці у своєму листі від 10.02.2020 № 894/2.2/3.3-20 повідомило Підприємство про відсутні підстави для скасування Припису та Рішення Головного управління. Отже, доводи позивача щодо визнання протиправним та скасування Припису № ЗП3410/1150/АВ від 12.11.2019, винесеного інспектором Головного управління, визнання протиправним, скасування рішення Головного управління № 08/03.4-06/11104 від 20.12.219 та рішення Державної служби України з питань праці від 10.02.2020 № 894/2.2/3.3-20 повністю спростовані. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 31.03.2020 позивач надав до суду відповідь на відзив (вх.. №15091), відповідно до якого не погоджується з викладеними у відзиві відповідача-1 обставинами та обґрунтуваннями, вважає їх незаконними та такими, що не відповідають дійсності.

Відповідч-2 Державна служба України з питань праці адміністративний позов не визнала, до суду представником надано відзив (вх. №17494), відповідно до якого викладено пояснення аналогічні викладеним у відзиві відповідача-1. У задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.03.2020 відкрито загальне позовне провадження, у справі призначено підготовче судове засідання на 31.03.2020.

Ухвалою суду від 31.03.2020 підготовче засідання відкладено на 30.04.2020 у зв`язку з введенням карантину на всій території України.

Ухвалою суду від 30.04.2020 підготовче засідання відкладено на 28.05.2020 у зв`язку з продовженням введення карантину на всій території України, продовжено строк проведення підготовчого провадження строком на 30 днів.

Ухвалою суду від 28.05.2020 підготовче засідання відкладено на 23.06.2020 зв`язку з продовженням введення карантину на всій території України.

Ухвалою суду від 23.06.2020 підготовче засідання відкладено на 13.08.2020 у зв`язку з продовженням строку введення карантину на всій території України.

Ухвалою суду від 13.08.2020 розгляд справи зупинено до 15.09.2020 для надання сторонам часу для примирення.

Ухвалою суду від 15.09.2020 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 15.09.2020 підготовче засідання відкладено на 01.10.2020 з метою надання сторонам часу для подання додаткових доказів по справі.

Ухвалою суду від 01.10.2020 розгляд справи відкладено на 13.10.2020 з метою надання сторонам часу для подання додаткових доказів по справі.

Ухвалою суду від 13.10.2020 підготовче засідання відкладено на 10.11.2020, витребувано від Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи»: інформацію щодо проходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , медичних оглядів на протязі 2017-2019 років з метою встановлення чи підтвердження інвалідності та їх результати, зокрема надання Виписок з Акту огляду медико-соціальної експертної комісії за вказаний період (належним чином завірені копії); висновки медико-соціальної експертної комісії щодо характеру та умов праці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період 2017-2019 роки, які є можливими та необхідними для нього; індивідуальні програми реабілітації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (належним чином завірені копії) за період 2017 2019 роки; інформацію щодо можливості виконання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , роботи згідно займаним посадам у період, що зазначений в Акті інспекційного відвідування.

10.11.2020 на адресу суду від Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради на виконання ухвали суду від 13.10.2020 надано додаткові докази по справі.

Ухвалою суду від 10.11.2020 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 01 грудня 2020 року.

27.11.2020 представником відповідача-2 подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Протокольною ухвалою суду від 01.12.2020 розгляд справи відкладено на 03.12.2020

03.12.2020 представником відповідача-1 подано клопотання (вх.. №58791), відповідно до якого просить у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

03.12.2020 представниокм позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Представник відповідача залишив розгляд вказаного питання на власний розсуд, позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Так, па підставі звернення працівника ОСОБА_1 щодо порушення стосовно нього законодавства про працю за вх.№У-1154 від 16.10.2019, керівництвом Головного управління було прийнято рішення про необхідність проведення заходу державного нагляду (контролю) TOB «ЗАПОРІЗЬКИЙ ТИТАНО-МАГНІЄВИЙ КОМБІНАТ» та видано наказ від 22.10.2019 №1896 на його проведення.

На підставі наказу оформлено направлення від 22.10.2019 №1090 на проведення заходу державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування. Під час заходу державного нагляду перевірялося наступне: порядок оформлення трудових відносин; нарахування та строки виплати заробітної плати; зміна істотних умов праці.

08.11.2019 під час проведення інспекційного відвідування, у зв`язку з неподанням директором підприємства всіх необхідних документів для проведення заходу державного контролю, інспектором праці було видано вимогу про надання документів №ЗП3410/1150/НД/АВ від 08.11.2019, складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №3113410/1150/АВ від 08.11.2019 та призупинено строк проведення інспекційного відвідування на 5 календарних днів - до 12.11.2019.

Відповідно до п.18 Порядку №823 на час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування зупиняється, у зв`язку з чим термін проведення інспекційного відвідування було продовжено до 12.11.2019 та видано наказ від 11.11.2019 №2029 про продовження строку дії наказу від 22.10.2019 №1896 та видано направлення від 11.11.2019 №1168.

12.11.2019 за результатами інспекційного відвідування були складені Акт інспекційного відвідування/невиїзного інспектування юридичної особи (фізичної особи), якавикористовує найману працю №ЗП3410/1150/АВ від 12.11.2019 та Припис №ЗП3410/1150/ AB від 12.11.2019, які були отримані TOB "ЗТМК" 13.11.2019.

Не погоджуючись з результатами проведеного інспекційного відвідування, Акт інспекційного відвідування був підписаний з запереченнями, та повернений разом з запереченнями до Головного управління Держпраці у Запорізькій області 15.11.2019.

19.11.2019 Головного управління Держпраці у Запорізькій області листом №08/03.4-06/9975 залишило заперечення TOB "ЗТМК" без задоволення.

Не погоджуючись з результатами перевірки та приписом №ЗГО410/1150/АВ від 12.11.2019, на підставі п.30 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою КМУ №823 від 21.08.2019, TOB "ЗТМК" до Головного управління Держпраці у Запорізькій області 21.11.2019 було подано скаргу №25- 15/1822 від 21.11.2019.

27.12.2019 на адресу TOB "ЗТМК" надійшло рішення №08/03.4-06/11104 від 20.12.2019 за результатами розгляду скарги, було відмовлено TOB "ЗТМК" в задоволенні скарги.

08.01.2020 TOB "ЗТМК" до Державної служби України з питань праці було направлено скаргу №25-15/16 від 08.01.2020 на рішення ГУ Держпраці у Запорізькій області №08/03.4-06/11104 від 20.12.2019.

17.02.2020 на адресу TOB "ЗТМК" надійшло рішення Державної служби України з питань праці №894/2.2/3.3-20 від 10.02.2020 про результати розгляду скарги, яким в задоволенні скарги TOB "ЗТМК" було відмовлено.

Не погодившись з приписом №ЗП3410/1150/АВ від 12.11.2019, рішенням Головного управління Держпраці у Запорізькій області №08/03.4-06/11104 від 20.12.2019, рішенням Державної служби України з питань праці №894/2.2/3.3-20 від 10.02.2020 позивач звернувся до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно пункту 2 Положення № 96 Держпраця у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення № 96 Держпраця відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Підпунктом 6 пункту 4 Положення № 96 встановлено, що Держпраця, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Державна служба України з питань праці (Держпраця) відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. (п. п. 6 п. 6 Положення № 96).

Пунктом 7 Положення № 96 передбачено, що Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

У відповідності до зазначених норм Головного управління Держпраці в Запорізькій області делеговано повноваження щодо здійснення на території області державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Процедуру проведення Управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю, визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон № 877-V) та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 (далі Порядок №823) (в редакції, чинній на час здійснення перевірки)..

Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Згідно ч.5 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Відповідно до статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 від 1947 року (далі Конвенція), інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

Згідно статті 16 Конвенції, інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

Порядок №823 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України Про основі засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Заходи контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються інспекторами праці виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, дотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад) у формах, визначених абзацом першим цього пункту.

Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження).

Відповідно до п.5 Порядку №823 інспекційні відвідування проводяться з підстав, зокрема, за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів про фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року.

Розглядаючи спір по суті виявлених порушень., суд суд зазначає наступне.

Як слідує з Акту інспекційного відвідування від 12.11.2019 перевіркою встановлено наступне порушення: у ході інспекційного відвідування було виявлено порушення ч. 2 ст. 33 КЗпП та встановлено, що: ОСОБА_1 , водія легкового автомобіля було переведено у період з 19.02.2018 по 12.04.2018 тимчасово було переведено водієм автомобіля «Газель»; з 11.04.2018 по 13.05.2018 - водієм автомобіля ЗИЛ-ММЗ; 31.05.2018 - водієм КамАЗ; з 04.06.2018 по 12.08.2018 - водієм автомобіля «Газель»; з 13.11.2018 по 21.11.2018 - водієм автомобіля «Швидка допомога»; з 03.01.2019 по 13.01.2019 - водієм автомобіля «Швидка допомога»; 19.04.2019 - водієм автомобіля «Газель». У періоди: 03.04.2018 - 10.04.2018, 24.09.2018 - 03.10.2018, 05.11.2018 - 12.11.2018, 22.11.2018 - 30.11.2018, 04.03.2019 - 12.03.2019, 27.03.2019 - 29.03.2019, 08.04.2019 ОСОБА_1 тимчасово було переведено на господарські роботи. У періоди: 09.04.2019 - 18.04.2019, 22.04.2019, 30.04.2019 - 06.05.2019, 13.05.2019 - 17.05.2019, 04.06.2019 - 20.06.2019 ОСОБА_1 тимчасово було переведено слюсарем з ремонту автомобілів. Але, відповідно до Виписки з акту огляду медико - соціальної експертної комісії від 08.11.2017 серії AB № 0840038 та Індивідуальної програми реабілітації інвалідів від 20.10.2015 №258, ОСОБА_1 може працювати водієм легкового автомобіля без тяжкого фізичного навантаження.

Відповідно до наданих заперечень до Акту інспекційного відвдування за вих. №25-15/1784 від 15.11.2019, позивач зазначає, що відповідно до Виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 08.11.2017 серії АВ №0840038 та Індивідуальної програми реабілітації інвалідів від від 20.10.2015 №258 ОСОБА_1 може працювати водієм легкового автомобіля без тяжкого фізичного навантаження. Вказана Індивідуальна програма була чинною до жовтня 2017 року та підлягала перегляду 20.10.2017, і саме в ній в п.5 «Трудова реабілітація» було зазначено «може працювати водієм легкового автомобіля без тяжкого фізичного навантаження». 08.11.2017 в результаті чергового перегляду інвалідності водія ОСОБА_1 . МСЕК було видано нову довідку від 08.11.2017 серії АВ 0840038, в якій в п.13 про умови та характер праці було зазначено «в своїй професії працездатний, без тяжких фізичних навантажень».

Статтею 32 Кодексу законів про працю України визначено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Приписами статті 33 КЗпП України зазначено, що тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором. Тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, допускається лише за його згодою. Власник або уповноважений ним орган має право перевести працівника строком до одного місяця на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди, якщо вона не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій, а також інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, з оплатою праці за виконану роботу, але не нижчою, ніж середній заробіток за попередньою роботою. У випадках, зазначених у частині другій цієї статті, забороняється тимчасове переведення на іншу роботу вагітних жінок, жінок, які мають дитину з інвалідністю або дитину віком до шести років, а також осіб віком до вісімнадцяти років без їх згоди.

Як зазначають відповідачі у період з 19.02.2018 по 20.06.2019 ОСОБА_1 (водій легкового автомобіля) було переведено водієм автомобіля «Газель», водієм автомобіля ЗИЛ-ММЗ, водієм автомобіля «Швидка допомога», водієм КамАЗ, а також його неодноразово переводили для виконання господарських робіт та слюсарем з ремонту автомобіля.

Яке слідує з матеріалів адміністративної справи 20.10.2015 МСЕК вперше було видано довідку серії АВ №0280991 про встановлення 3 групи інвалідності водію ОСОБА_1 , до якої додано Індивідуальну програму реабілітації інваліда №258 від 20.10.2015. Датою чергового переогляду зазначено 20.10.2017.

В п.13 довідки МСЕК серії АВ №0280991 та Індивідуальній програмі реабілітації інвалідів від 20.10.2015. №258 в п. 5 "Трудова реабілітація" було зазначено: "може працювати водієм легкового автомобіля без тяжкого фізичного навантаження".

В п.19 Індивідуальної програми реабілітації інвалідів від 20.10.2015 №258, яка видавалася водію ОСОБА_1 визначено дату контролю за виконанням програми та її перегляду жовтень 2017 року. До Індивідуальної програми водія ОСОБА_2 ніяких змін, доповнень, корегувань МСЕК не вносилося, нової програми не розроблялося, що свідчить про повне її виконання по строкам та необхідним заходам.

08.11.2017 МСЕК був зроблений повторний огляд водія ОСОБА_1 , у зв`язку з чим була видана нова довідка серії АВ №0840038. яка містила висновок про умови та характер праці: "в своей профессии трудоспособен, без тяжелых физических нагрузок". Формулювання "може працювати водієм легкового автомобіля" в новій Довідці від 08.11.2017 серії НОМЕР_1 відсутнє. Індивідуальної програми реабілітації інваліда до даної довідки не надавалося.

Під час судового розгляду справи підтверджено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 в період з 19.02.2018 по 12.04.2018 тимчасово було переведено водієм автомобіля «Газель»; з 11.04.2018 по 13.05.2018 - водієм автомобіля ЗИЛ-ММЗ; 31.05.2018 - водієм КамАЗ; з 04.06.2018 по 12.08.2018 - водієм автомобіля «Газель»; з 13.11.2018 по 21.11.2018 - водієм автомобіля «Швидка допомога»; з 03.01.2019 по 13.01.2019 - водієм автомобіля «Швидка допомога»; 19.04.2019 - водієм автомобіля «Газель». У періоди: 03.04.2018 - 10.04.2018, 24.09.2018 - 03.10.2018, 05.11.2018 - 12.11.2018, 22.11.2018 - 30.11.2018, 04.03.2019 - 12.03.2019, 27.03.2019 - 29.03.2019, 08.04.2019 ОСОБА_1 тимчасово було переведено на господарські роботи. У періоди: 09.04.2019 - 18.04.2019, 22.04.2019, 30.04.2019 - 06.05.2019, 13.05.2019 - 17.05.2019, 04.06.2019 - 20.06.2019 ОСОБА_1 тимчасово було переведено слюсарем з ремонту автомобілів.

З метою повного та всебічного розгляду справи судом витребувано від Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» додаткові докази по справі, а саме: інформацію щодо проходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , медичних оглядів на протязі 2017-2019 років з метою встановлення чи підтвердження інвалідності та їх результати, зокрема надання Виписок з Акту огляду медико-соціальної експертної комісії за вказаний період (належним чином завірені копії); висновки медико-соціальної експертної комісії щодо характеру та умов праці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період 2017-2019 роки, які є можливими та необхідними для нього; індивідуальні програми реабілітації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (належним чином завірені копії) за період 2017 2019 роки;інформацію щодо можливості виконання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , роботи згідно займаним посадам у період, що зазначений в Акті інспекційного відвідування.

Відповідно до листа Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 05.11.2020 №659 зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в 2015, 2017, в 2019 проходив огляди на МСЕК. Згідно акту огляду МСЕК №415 від 08.11.2017, гр. ОСОБА_1 підтверджена III група інвалідності, у зв`язку з пораненням, контузією, захворюваннями, так, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії. Група інвалідності визначена на строк до 01.12.2019. Хворому видана довідка до акту огляду МСЕК серії АВ №0840038 (у зв`язку з цим, надати копію довідки є неможливим). Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда №704 від 08.11.2017, за умовами трудової реабілітації хворому протипоказані фізичні навантаження. Згідно акту огляду МСЕК №472 від 04.12.2019, гр. ОСОБА_1 підтверджена III група інвалідності, у зв`язку з пораненням, контузією, захворюваннями, так, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії. Група Інвалідності встановлена безстроково. Хворому видана довідка до акту огляду МСЕК серії 12ААБ №257745 (у зв`язку з цим, надати копію довідки є неможливим). Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації інваліда №719 від 04.12.2019, хворий обмежено працездатний без значних фізичних і психоемоційних навантажень. ОСОБА_1 може працювати на займаних посадах з урахуванням висновків МСЕК про умови трудової реабілітації.

Статтею 3 Закону "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 № 875-ХІІ передбачено, що інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009 медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Відповідно до пункту 21 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою КМУ №1317 від 03.12.2009 у разі встановлення інвалідності і ступеня втрати здоров`я комісія розробляє на підставі плану медичної та професійної реабілітації, що обов`язково надається лікарем, або за участю лікаря індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю, в якій визначаються обсяги та види реабілітаційних заходів з конкретизацією трудових рекомендацій, методи та строки їх здійснення, засоби реабілітації та відповідальні за виконання. Комісія відповідає за якість розроблення індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю та здійснює v межах своїх повноважень контроль за її виконанням. Аналогічні положення містить і п. 1.16. Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої Наказом МОЗ України №561 від 05.09.2011р., п.п.2 п.11. Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою КМУ Х«1317 від 03.12.2009.

Повторний огляд осіб з інвалідністю з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров`я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки (п.22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності).

Відповідно до п. 2 Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда, затверджену Постановою КМУ №757 від 23.05.2007, індивідуальна програма реабілітації інваліда (далі - індивідуальна програма) - комплекс оптимальних видів, форм, обсягів, строків реабілітаційних заходів з визначенням порядку, місця їх проведення, спрямованих відновлення та компенсацію порушених або втрачених функцій організму і здібностей інваліда та дитини-інваліда.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи повинні дія і и на підставі, у межах повноважень і у спосіб, що їх передбачають Конституція і закони України.

Пунктом 2.2. Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої Наказом МОЗ України №561 від 05.09.2011р. передбачено критерії життєдіяльності людини, які встановлюються під час встановлення інвалідності, одними з яких є:

Здатність до трудової діяльності - сукупність фізичних та духовних можливостей людини, яка визначається станом здоров`я, що дозволяє їй займатися різного виду трудовою діяльністю.

Професійна працездатність - здатність людини якісно виконувати роботу, що передбачена конкретною професією, яка дозволяє реалізувати трудову зайнятість у певній сфері виробництва відповідно до вимог змісту і обсягу виробничого навантаження, встановленого режиму роботи та умов виробничого середовища.

Параметри оцінки - збереження або втрата професійної здатності, можливість трудової діяльності за іншою професією, яка за кваліфікацією дорівнює попередній, оцінка допустимого обсяіу роботи у своїй професії і посаді, можливість трудової зайнятості в звичайних або спеціально створених умовах.

Порушення професійної працездатності - найчастіша причина соціальної недостатності, яка може виникати первинно, коли інші категорії життєдіяльності не порушені, або вторинно на основі обмеження життєдіяльності. Здатність до праці за конкретною професією у інвалідів з обмеженням інших критеріїв життєдіяльності може бути збережена повністю або частково чи відновлена засобами професійної реабілітації, після чого інваліди мож/ гь працювати у звичайних або спеціально створених умовах з повною чи неповною тривалістю робочого часу.

Таким чином, тільки МСЕК може визначати відповідність займаної посади стану здоров`я працівника.

Відповідно до ст. 1 Закону "Про автомобільний транспорт" водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

В довідці серії НОМЕР_2 , МСЕК було визначено, що водій ОСОБА_1 працездатен в своїй професії, за певних умов: "без тяжких фізичних навантажень".

З урахуванням надної інформації від Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» суд приходить жо висновку, що під час здійснення інспекційного відвідування відповідачем-1 не у повному обсязі досліджено характер та умови виконуваної ОСОБА_1 роботи, наявність фізичного або психоемоційного навантаження, що протипоказано індивідувальними програмами реабілітації.

Таким чином, припис про усунення виявлених порушень №ЗП3410/1150/АВ від 12.11.2019 є таким, що винисено протиправно, без врахування всіх обставин справи, а відтак підлягає скасуванню.

Таким чином позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення відповідача-1 №08/03.4-06/11104 від 20.12.2019, рішення відповідача-2 №894/2.2/3.3-20 від 10.02.2020 суд зазначає.

Як встановлено під час судовогорозгялду вказані рішення прийняті за результатами розгляду скарг позивача на припис від 12.11.2019 №ЗП3410/1150/АВ, за результатами яких встановлено відсутність підстав для його скасування.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 19 КАС України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Обов`язковою ознакою рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки (права чи обов`язки) для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий (обтяжуючий) характер.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно - правових відносин.

У контексті завдань адміністративного судочинства звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, таке рішення прийнято владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюване рішення є юридично значимими, тобто таким, що має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Однак, в даному випадку оскаржувані рішення відповідача-1 №08/03.4-06/11104 від 20.12.2019, рішення відповідача-2 №894/2.2/3.3-20 від 10.02.2020 не містять приписів вчинити обов`язкові дії позивачу та не створює жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав позивача, а тому не є рішеннями суб`єкта владних повноважень (актами індивідуальної дії) у розумінні ст. 19 КАС України та, відповідно, не порушує права свободи та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, а право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Висновки контролюючого органу за результатами розгляду скарг на податкові повідомлення-рішення наведені в оскаржуваному рішенні не суперечить чинному законодавству та можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про правомірність самих податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

.Виходячи із загальних засад адміністративного судочинства задоволенню підлягають ті вимоги, які фактично відновлюють порушене право особи у взаємовідносинах з суб`єктом владних повноважень.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в адміністративній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог КАС України. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в адміністративному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до принципу V, викладеного у Рекомендації № (94) 12 «Незалежність, дієвість та роль суддів», ухваленій Комітетом Міністрів Ради Європи на 518 засіданні заступників міністрів 13.10.1994 року, судді, зокрема, зобов`язані проводити справу неупереджено, спираючись на власну оцінку фактів та власне тлумачення закону; забезпечити, щоб кожна сторона мала однакові можливості бути заслуханою, і щоб процедурні права кожної із сторін дотримувались відповідно до положень Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідачем документально не доведено правомірність винесення спірного припису.

Отже, сукупність вищенаведених, встановлених обставин справи, дає суду підстави вважати, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. А саме в частині скасування припису..

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн, що підлягає стягненню за рахунок бюджетного асигнування Головного управління Держпраці у Запорізькій області, як суб`єкта , що прийняв оскаржуваний припис.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (69600, м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18, ) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 25, ), Державної служби України з питань праці (01601, м. Київ, вул. Десятинна, 14, ) про визнання протиправними та скасування припису та рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень Припис №ЗП3410/1150/АВ від 12.11.2019, винесений інспектором Головного управління Держпраці у Запорізькій області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань до Головного управління Держпраці у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення в повному обсязі складено та підписано 21 грудня 2020 року.

Суддя О.О. Артоуз