Справа № 360/3413/20
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 грудня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3413/20

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Захарової О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Пономарьової О.І.,

та представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Чесебієва А.П.,

представника відповідача - Матусевича Р.М.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу № 360/3413/20 за позовом адвоката Чесебієва Андрія Павловича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Чесебієва Андрія Павловича в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Луганській області (далі відповідач, ГУНП у Луганській області), в якому позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 13.08.2020 № 931 о/с «По особовому складу» про звільнення з служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , начальника 2-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Луганській області за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) з 15.08.2020;

2) поновити ОСОБА_1 , капітана поліції, на посаді начальника 2-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Луганській області, або на іншій рівнозначній посаді в структурі Національної поліції України з 16 серпня 2020 року;

3) стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу через незаконне звільнення з моменту звільнення на дату винесення рішення судом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з травня 2007 року перебував на службі в органах внутрішніх справ України. 15.06.2020 позивача було ознайомлено з попередженням про наступне звільнення через два місяці відповідно до пункту 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів). 22.06.2020 на адресу відповідача надав рапорт про надання дозволу від начальника ГУ НП у Луганській області на переведення для подальшого проходження служби в Департаменті стратегічних розслідувань Національної поліції України. Також подав рапорт від 18.06.2020 на адресу начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про бажання проходити подальшу службу на посаді старшого оперуповноваженого 2-го відділу Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань. Вирішення питання про подальше проходження служби та переведення за відповідними рапортами позивача фактично не було вирішено, в зв`язку із довідкою від 08.07.2020 № 2081/42-12/01-2020 Луганського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції. Жодних повідомлень на адресу позивача про причини його не переведення відповідачем не направлено. В подальшому позивач, в зв`язку із неотриманням переліку вільних посад від відповідача, звернувся з рапортом від 10.08.2020 з проханням надати йому перелік вакантних посад ГУНП у Луганській області станом на 10.08.2020. Листом від 11.08.2020 № 2797/111/19-2020 відповідач надав на адресу позивач перелік посад з додатками. Проте в зв`язку із тим, що фактично відповідачем не надано повний перелік вакантних посад, а інші посади не відповідають рівнозначності посади з якої його звільнюють, то позивач рапортом від 11.08.2020 відмовився від посад зазначених в даному листі. Крім цього, позивач 11.08.2020 року надав на адресу відповідача рапорт, в якому зазначив, що від запропонованих посад в ГУНП у Луганській області, вказаних в листі від 11.08.2020, відмовляється, просить звільнити його з Національної поліції за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про національну Поліцію», оскільки через довідку від 08.07.2020 № 2081/42-12/01-2020 Луганського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції не було здійснено його перевід на посаду старшого оперуповноваженого 2-го відділу Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України та просив звільнити його з 15.08.2020. В подальшому відповідач видав наказ від 13.08.2020 № 931 о/с «По особовому складу» про звільнення з служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , начальника 2-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Луганській області за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) з 15.08.2020. Позивач вважає, що його звільнення є незаконним і передчасним, так як він мав та має намір продовжувати проходити службу в органах поліції, а відповідач не забезпечив мінімальні гарантії права позивача на працю, що гарантовано Конституцією України.

Зазначає, що відповідач не надав повний список вакантних посад протягом усього періоду і які існували на день його звільнення.

Позивач, на момент звільнення перебував в званні капітана поліції по посаді начальника 2-го міжрайонного управління протидії наркозлочинності ГУНП у Луганській області, не було запропоновано жодної рівнозначної посади. Зазначене не може свідченням дотримання процедури його звільнення.

Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року адміністративний позов адвоката Чесебієва Андрія Павловича в інтересах ОСОБА_1 залишено без руху (арк. спр. 37).

Ухвалою суду від 29 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (арк. спр. 81-82).

Ухвалою суду від 03 червня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотань позивача, предстаника відповідача про виклик свідків, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (арк. спр. 163-164).

Відповідачем до суду 20.10.2020 подано відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю з таких підстав (арк. спр. 87-93).

ОСОБА_1 проходив службу на посаді начальника 2-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУНП в Луганській області.

Відповідач зазначає, що постановою КМУ від 29.04.2020 № 322 було утворено як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Національної поліції - Департамент боротьби з наркозлочинністю. На підставі наказу НПУ від 27.05.2020 № 389 «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції» управління протидії наркозлочинності було реорганізовано та скорочено всі посади чисельністю 25 посад у тому числі посада позивача.

Відповідно до частини першої статті 68 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

15.06.2020 у відповідності до вказаної норми капітана поліції ОСОБА_1 начальника 2-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУНП в Луганській області, під особистий підпис, було попереджено про наступне вивільнення.

Згідно з частиною другою статті 68 Закону, поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті. Листом УКЗ ГУНП від 11.08.2020 № 2797/111/19-2020 позивачу, з метою працевлаштування останнього, було надано перелік вакантних посад ГУНП в Луганській області станом на 10.08.2020. В свою чергу згідно рапорту від 11.08.2020 ОСОБА_1 від запропонованих вакантних посад наданих останньому листом УКЗ ГУНП від 11.08.2020 № 2797/111/19-2020 відмовився.

Відповідач звертає увагу суду, що 11.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до начальника ГУНП в Луганській області з рапортом про звільнення зі служби в Національній поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України «Про Національну поліцію» з 15.08.2020.

Частиною третьою статті 68 Закону визначено, що поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Наказом ГУНП в Луганській області від 13.08.2020 № 931 о/с капітана поліції ОСОБА_2 начальника 2-го міжрайонного відділу управління протидії наркозалежності ГУНП в Луганській області за ст. 77 ч. 1 п. 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України «Про Національну поліцію» було звільнено зі служби в поліції з 15.08.2020.

Вважає вимоги позивача не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги повністю, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та відеозапис, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14.05.2007 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ, з 07.11.2015 - в Національну поліцію України, що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 (арк. спр. 180-181).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 322 «Про утворення територіального органу Національної поліції» утворено як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Національної поліції - Департамент боротьби з наркозлочинністю.

Наказом Національної поліції України від 27.05.2020 № 389 «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції» затверджений штат Департаменту боротьби з наркозлочинністю (у складі кримінальної поліції) як міжрегіонального територіального органу Національної поліції (арк. спр. 94).

Згідно з Переліком змін у штатах національної поліції управління протидії наркозлочинності (реорганізується) та скорочуються усі посади у кількості 25 посад (арк. спр. 95).

Капітан поліції ОСОБА_1 , начальник 2-го міжрайонного відділу УНП ГУНП в Луганській області ,попереджений про наступне звільнення 15.06.2020 (арк. спр. 96).

18.06.2020 ОСОБА_1 звернувся з рапортом до начальника Департаменту стратегічних розслідувань НПУ Р.Марчука про призначення його на посаду старшого оперуповноваженого 2-го відділу боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Дапартаменту стратегічних розслідувань НПУ. Рапорт був погоджений позитивно, про що свідчить резолюція на рапорті (арк. спр. 20).

22.06.2020 позивач звернувся до начальника ГУНП в Луганській області С.Колесніка про надання дозволу на переведення для подальшого проходження служби в Департаменті стратегічних розслідувань НПУ, який був погоджений 22.06.2020 (арк. спр. 20).

Згідно рішення Департаменту внутрішньої безпеки НПУ переміщення кандидата капітана поліції ОСОБА_1 , начальника 2-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУНП в Луганській області, на посаду до іншого ГУНП в регіонах, з МТО до ГУНП у регіонах, з ГУНП у регіонах до МТО, з одного МТО до іншого; старшого оперуповноваженого 2-го відділу боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Дапартаменту стратегічних розслідувань НПУ вважає недоцільним, про що скеровано лист від 08.07.2020 №2081/42-12/01-2020 до управління стратегічних розслідувань в Полтавській області ДСР НПУ (арк. спр. 21).

11.08.2020 вх.№ 2985 позивач звернувся з рапортом від 10.08.2020 до відповідача та просив надати перелік вакантних посад ГУНП в Луганській області станом на 10.08.2020 (арк .спр. 22).

Листом УКЗ ГУНП від 11.08.2020 № 2797/111/19-2020 позивачу було надано перелік вакантних посад ГУНП в Луганській області станом на 10.08.2020 (арк. спр. 23).

Від запропонованих посад зазначених у листі УКЗ ГУНП від 11.08.2020 № 2797/111/19-2020 ОСОБА_1 відмовився, про що подав рапорт від 11.08.2020 (арк. спр. 27).

Згідно з Актом про відмову від подання рапорту на запропоновані вакантні посади ГУ НП в Луганській області від 10.08.2020 ОСОБА_1 відмовився подати рапорт про призначення на вакантні посади ГУНП в Луганській області, зазначив про необхідність виключення керівних посад із списку (арк. спр. 140).

11.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до начальника ГУНП в Луганській області С.Колесніка з рапортом, в якому зазначив, що від запропонованих посад в ГУНП в Луганській області відмовляється, просить звільнити його зі служби в Національній поліції на підставі п.4 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України «Про Національну поліцію» з 15.08.2020 (арк. спр. 28).

Наказом ГУ НП в Луганській області Національної поліції України від 13.08.2020 № 931 о/с «По особовому складу» відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини першої статті 77 капітана поліції ОСОБА_1 (0070652), начальника 2-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУНП в Луганській області, з 15.08.2020 (арк. спр. 29).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Пунктом 2 частини першої статті 65 Закону№ 580-VIII передбачено, що переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади, зокрема у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації.

Частинами восьмою та дев`ятої цієї ж статті визначено, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення; переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Відповідно до частини першої статті 68 Закону № 580-VIII, у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті (частина друга статті 68 Закону № 580-VIII).

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону (частина третя статті 68 Закону№ 580-VIII).

У рішенні Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/202 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) правове регулювання Конституцією України (254к/96-ВР) та спеціальними законами України статусу, посадових осіб (частина перша статті 9 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII) (3723-12) зазначено, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Законом № 580-VIII окремо не визначено процедуру здійснення пропозиції наявних вакантних посад поліцейському, який попереджається про можливе звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. У зв`язку з відсутністю у спеціальному законі положень, які б регулювали порядок пропонування поліцейському іншої вакантної посади, суд вважає, що в цьому випадку слід застосувати загальні положення Кодексу законів про працю України.

Так, частиною третьою статті 49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

З обставин справи вбачається, що відповідачем здійснено пропонування посад за рапортом позивача від 10.08.2020 та станом на 10.08.2020 (арк. спр. 22).

Оглядом переліку запропонованих посад ГУНП в Луганській області станом на 10.08.2020 позивачу запропоновані вакантні некерівні посади, які є нижчими, ніж та, з якої був звільнений позивач (арк.спр.24).

Від запропонованих посад позивач відмовився, про що свідчить його рапорт від 11.08.2020 (арк. спр. 72).

З переліку вакантних посад рівнозначних посаді начальника 2-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУНП в Луганській області вбачається, що у ГУНП Луганської області були наявні вакантні керівні посади (арк. спр. 136-140).

Згідно з Актом про відмову від подання рапорту на запропоновані вакантні посади ГУ НП в Луганській області від 10.08.2020, складеного комісією у складі начальника відділу комплектування управління кадрового забезпечення ГУ НП в Луганській області Шеховцова О.В., старшого інспектора відділу комплектування управління кадрового забезпечення ГУНП в Луганській області ОСОБА_3 , старшого інспектора з особливих доручень відділу комплектування управління кадрового забезпечення ГУНП в Луганській області,10.08.2020 ОСОБА_1 було запропоновано подати рапорт про призначення на вакантні посади ГУНП в Луганській області згідно додатку (арк. спр. 140).

В Акті зазначено, що під час бесіди, капітан поліції ОСОБА_1 повідомив комісію про те, що зі списку вакантних посад необхідно виключити керівні посади у зв`язку із тим, що ДВБ у Луганській області буде надано негативні рекомендації щодо призначені на вищезазначені посади. Також ОСОБА_1 рапортом відмовляється від запропонованих йому вакантних посад. Цим Актом комісії, у визначеному складі, своїми підписами підтвердила факт відмови 10.08.2020 ОСОБА_1 від подання рапорту на запропоновані вакантні посади ГУНП в Луганській області.

Як вже було зазначено, законодавством не визначено чіткої процедури пропонування вакантних посад, тому суд вважає, що пропонування посад не обов`язково повинно відбуватися у спосіб надання переліку посад у письмовому вигляді.

Так само, законодавством не визначено обов`язку щодо неодноразового пропонування усіх вакантних посад протягом усього двомісячного періоду з моменту попередження про наступне вивільнення, як стверджує позивач.

На відповідача вищенаведеними положеннями Закону № 580-VIII та КЗпП України покладений обов`язок запропонувати усі наявні вакантні посади.

В силу приписів статей 73, 74 75 КАС України Акт про відмову від подання рапорту на запропоновані вакантні посади ГУ НП в Луганській області від 10.08.2020 є належним та допустимим доказом пропонування позивачу вакантних рівнозначних керівних посад.

Жодних доказів на підтвердження того, що акт є неналежним та не допустимим доказом позивачем суду не надано.

Твердження позивача та його представника, що акт є неналежним доказом з підстав того, що такий акт не був наданий до відзиву та з іншими документами на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження, не може свідчити про неналежність та недопустимість вказаного доказу.

Виходячи із системного аналізу пункту 1 частини першої та частини другої статті 40, частини другої статті 492 КЗпП України з метою забезпечення цієї гарантії на власника або уповноважений ним орган при звільненні працівника у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці покладається обов`язок при попередженні працівника про таке звільнення одночасно запропонувати йому наявні вакантні посади. Тобто, законодавець встановив принцип одночасності попередження про наступне вивільнення та пропонування наявних вакантних посад для забезпечення гарантії права громадян на сприяння у збереженні роботи.

За приписами частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, власник вважається таким, що належно виконав свій обов`язок щодо сприяння у збереженні роботи працівника, який підлягає звільненню у зв`язку із скороченням штату, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник який вивільнюється, працював.

За встановлених обставин справи та наданих відповідачем доказів щодо здійснення пропозиції позивачу усіх наявних вакантних посад, суд дійшов висновку про дотримання відповідачем процедури звільнення позивача з причин скорочення штатів або проведення організаційних заходів.

Суд також зауважує, що приписами частини третьої статті 68 Закону № 580-VIII гарантована можливість працевлаштування поліцейського в будь-якому органі (закладі, установі) поліції, з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків, у разі скорочення його посади. Необхідним елементом щодо призначення поліцейського на іншу посаду є його згода.

Натомість, позивачем написаний рапорт про звільнення з Національної поліції України, що свідчить про його волевиявлення як небажання проходити подальшу службу в органах поліції .

На думку суду, за наявності рапорту ОСОБА_1 від 11.08.2020 про його звільнення, у відповідача відсутній обов`язок надалі пропонувати позивачу вакантні посади, оскільки позивач висловив своє бажання бути звільненим.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідками розгляду справи , суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ від 13 серпня 2020 року № 931 о/с про звільнення ОСОБА_1 , є таким, що прийнятий у межах, спосіб та порядку, що визначені чинним законодавством, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Згідно з частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що відповідачем доведена правомірність прийнятого рішення, тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача з посади задоволенню не підлягають.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача з займаної посади, відтак підстави для задоволення таких позовних вимог також відсутні.

За приписами статті 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог адвоката Чесебієва Андрія Павловича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 23 грудня 2020 року.

Суддя О.В. Захарова