Справа № 640/10043/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Безименної Н.В.
суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, третя особа - Міністерство оборони України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-
в с т а н о в и л а:
Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у нереагуванні на його звернення щодо ненадання довідки про грошове забезпечення в Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з усіма видами надбавок та доплат, які нараховувались ОСОБА_1 на час звільнення (лютий 2002 року);
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати довідку в Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідно до всіх видів грошового забезпечення (надбавках та доплатах) та 90% основного розміру пенсії грошового забезпечення, які нараховувались ОСОБА_1 на час звільнення (лютий 2002 року), відповідно до пенсійної справи №ФА 133116 (по інвалідності ) та чинного законодавства України, для перерахування нового розміру пенсії з 01.01.2018;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що полягає у не проведенні перерахунку пенсії з усіма видами надбавок та доплат, які нараховувались ОСОБА_1 на час звільнення (лютий 2002 року);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зробити перерахунок пенсії та здійснити відповідні перераховані виплати включно з 01.01.2018, згідно із новою переробленою довідкою, наданою військовою частиною НОМЕР_1 , відповідно до чинного законодавства України, у розмірі 100 % виплат розміру перерахованої пенсії та без обмежень в розмірах та у строках виплат.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не надання ОСОБА_1 довідки для перерахунку пенсії.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 надати довідку в Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з урахуванням усіх видів грошового забезпечення (надбавок та доплат), які нараховувались ОСОБА_1 на час звільнення (лютий 2002 року), відповідно до пенсійної справи №ФА 133116 (по інвалідності ) та чинного законодавства України, для перерахування нового розміру пенсії з 01.04.2019.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення ОСОБА_1 відсотку грошового забезпечення до 80% при обчисленні основного розміру пенсії, а також щодо не виплати ОСОБА_1 підвищень до пенсії у 100% розмірі, визначеного станом на 01.03.2018, починаючи з 05.03.2019.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.01.2018 перерахунок та виплату ОСОБА_1 , виходячи з 85% розміру відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018, з урахуванням виплачених сум.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018, починаючи з 05.03.2019, з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у перерахунку пенсії та здійснення її виплат без обмеження її максимальним розміром і зменшення судом основного розміру пенсії позивача до 85% та ухвалити нове, яким в цій частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві зробити перерахунок пенсії та здійснити відповідні перераховані виплати без обмежень та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.01.2018 перерахунок та виплату ОСОБА_1 , виходячи з 90% розміру відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018, з урахуванням виплачених сум. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції помилково знизив позивачу загальний розмір пенсії з 90 % до 85 %. Також апелянт зазначив про можливість обмеження його пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром.
Відповідачі та третя особа відзиви на апеляційну скаргу не подавали. В суді першої інстанції позиція відповідачів обґрунтовувалась тим, що на виконання вимог Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45, органом Пенсійного фонду України на адресу військової частини НОМЕР_1 списку осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, із зазначенням у ньому позивача не направлявся. При цьому, станом на момент виникнення спірних правовідносин сума належної позивачу пенсії не обмежувалась максимальним розміром, а при проведенні з 01.01.2018 перерахунку пенсії розмір останньої обчислювався виходячи з 70 відсотків сум грошового забезпечення за посадою, відповідно до редакції Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», чинної на дату, з якої проводився перерахунок пенсії.
Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 05.03.2015 (а.с.16 т.1) та ветераном військової служби, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 30.07.2003 (а.с.17 т.1).
19.03.2002 позивач звернувся до Київського міського військового комісаріату із заявою про призначення пенсії.
Згідно з розрахунком пенсії ОСОБА_1 за вислугу років (станом на березень 2002 року), грошове утримання останнього для обчислення пенсії складається із посадового окладу у розмірі 260,00 грн., окладу за військовим званням 135,00 грн., процентної надбавки за вислугу років 158,00 грн. та додаткових видів утримання 866,33 грн. На підставі чого, пенсія останньому призначена з 01.03.2002 за вислугу років (34) у розмірі 85% грошового утримання (а.с.18 т.1).
Відповідно до розрахунку пенсії позивача, проведеного 29.10.2007 (а.с.76 т.1) основний розмір пенсії позивачу встановлено виходячи із 90% грошового забезпечення.
Згідно з розрахунком пенсії ОСОБА_1 (дата розрахунку 07.02.2019), розмір пенсії останнього розраховано із наступних сум грошового забезпечення: посадовий оклад 7 750,00 грн., оклад за військове звання 1480,00 грн., процентна надбавка за вислугу років (50%) 4 615,00 грн. Основний розмір пенсії: 80% грошового забезпечення у розмірі 11076,00 грн. Підсумок пенсії (з надбавками) 14493,80 грн., а з урахуванням попередньої суми пенсії 7355,48 грн. та підвищення 5353,74 (75% від 7138,32) становить 12709,22 грн. Крім того, у вказаному розрахунку наголошено на тому, що згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, підвищення складає 7138,32 грн., з яких з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно виплачується 50% від підвищення 3569,16 грн., з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75% від підвищення 5353,74 грн., а з 01.01.2020 щомісячно 100% від підвищення 7138,32 грн. (а.с.19 т.1).
З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 23.04.2019, в якому просив провести перерахунок належної йому пенсії у відповідності до діючих нормативно-правових актів (а.с.20-21 т.1).
Листом від 02.05.2019 №222/4/773 військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 повідомлено про направлення вказаного звернення за належністю до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (а.с.22 т.1).
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 27.05.2019 №112675/03 повідомило ОСОБА_1 , що на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 Головним управлінням Пенсійного фонду України здійснено перерахунок належної останньому пенсії з 01.01.2018 на підставі поданої уповноваженим органом довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018, з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, як визначено вказаною Постановою, з урахуванням поетапності виплат підвищень до пенсії (а.с.23 т.1).
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що у межах спірних правовідносин під час проведення перерахунку належної позивачу пенсії, як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не застосовано її обмеження максимальним розміром. При цьому, суд зазначив, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.
За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ).
Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
У силу вимог статті 13 вказаного Закону (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:
а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;
б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні (пункт «б» статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);
в) особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 07 липня 2011 року № 3668-VI відповідно до Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення, внесено зміни до Закону №2262-ХІІ у частині другої статті 13 цифри « 90» замінено цифрами « 80».
У подальшому, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII, який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри « 80» замінено цифрами « 70».
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково знижено загальний розмір пенсії з 90% до 85%, так як при звільненні позивачу було встановлено 85% та в подальшому, у зв`язку з законодавчими змінами, встановлено 90%, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.76 т.1).
Апелянт стверджує, що 80% розміру пенсії йому призначено після встановлення пенсії по інвалідності. В той же час відповідно до ст. 23 Закону № 2262-XII від 09.04.1992 в разі наявності у особи з інвалідністю з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років (п. "а" статті 12) пенсія по інвалідності може призначатися їм у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт "а" статті 13)».
Відтак, на думку апелянта, після переходу із пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності повинен був зберегтись загальний розмір пенсії по вислузі років 90% (загальна вислуга років - 34 роки).
В той же час, ст.13 Закону № 2262-ХІІ застосовується при призначенні пенсій, натомість перерахунок пенсій врегульовано статтею 63 Закону №2262-ХІІ.
Так, згідно статті 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Відтак, стаття 63 Закону №2262-ХІІ визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.
Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», у якій Кабінет Міністрів України визначив, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права (далі Порядок №45).
У подальшому, 24.02.2018 набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 від 21.02.2018 (далі - Постанова №103).
У той же час, Постанова Кабінету Міністрів України №45 і Постанова Кабінету Міністрів України №103 не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.
Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала.
Відтак, при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. При цьому, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії є незмінним.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у зразковій справі у рішенні від 04.02.2019 (справа №240/5401/18) та підтриманою Великою Палатою Верховного Суду постановою від 16 жовтня 2019 року (справа 11-198заі19).
Отже, при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018, відповідно до ст. 63 Закону №2262-ХІІ на підставі Постанови №103, відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч. 2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ, що застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення.
Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не заявлялось позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо здійснення з 01.01.2018 перерахунку та виплати пенсії, виходячи з 85% розміру відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018, з урахуванням виплачених сум. В той же час, позовна заява містить обґрунтування щодо незаконного зниження ГУ ПФ України в м.Києві основного розміру пенсії з 90% грошового забезпечення до 70% при перерахунку його пенсії з 01.01.2018. Наведена обставина підтверджується розрахунком пенсії позивача за вислугу років від 13.12.2018 (а.с.18 зворот).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку, а тому, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, правомірно вийшов за межі позовних вимог при зобов`язанні ГУ ПФ України в м.Києві відновити основний розмір пенсії у відсотках до його грошового забезпечення, однак помилково зазначив загальний розмір пенсії 85% розміру грошового забезпечення, замість 90%, внаслідок чого колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни мотивувальної та резолютивної частин рішення Окружного адміністративного суду міста Києва № 640/10043/19 від 02 березня 2020 року в цій частині.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зробити перерахунок пенсії та здійснити відповідні перераховані виплати включно з 01.01.2018, відповідно до нової довідки, наданою військовою частиною НОМЕР_1 , у розмірі 100 % виплат розміру перерахованої пенсії та без обмежень в розмірах та у строках виплат, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції та зазначає, що такі вимоги фактично спрямовані на захист прав позивача на майбутнє, що суперечить завданню адміністративного судочинства, оскільки до отримання відповідної довідки орган Пенсійного фонду не може здійснити перерахунок пенсії і у суду відсутні підстави вважати, що під час такого перерахунку буде застосовано обмеження пенсії позивача максимальним розміром.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині решти задоволених позовних вимог, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Частиною 4 ст. 317 КАС України зазначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до помилкових висновків щодо мотивів відмови у задоволенні позовних вимог, що свідчить про наявність підстав для зміни мотивувальної та резолютивної частини рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України колегія судів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року змінити в мотивувальній частині з урахуванням висновків даної постанови та викласти абзац 5 резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року в такій редакції:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві здійснити з 01.01.2018 перерахунок та виплату ОСОБА_1 , виходячи з 90% розміру відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018, з урахуванням виплачених сум.»
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.
Повний текст постанови складено 24 грудня 2020 року

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма