Справа № 420/10186/20
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянув у письмовому провадженні в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної майнової шкоди

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 заподіяну майнову шкоду у сумі 148584,68 грн.;

Стягнути з ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 2102,00 грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що 05.12.2017 року Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України підписано Звіт про результати внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_2 за період з 01.11.2014 року по 01.10.2017 року. Відповідно до звіту, встановлено фінансове порушення, що призвело до втрат на суму 148584,64 грн. Представник позивача зазначає, що колишній командир ВЧ НОМЕР_2 капітан 3 рангу ОСОБА_1 не мав права призначати та виплачувати особовому складу військової частини НОМЕР_2 морське грошове забезпечення, передбачене п. 25 Постанови КМУ від 07.11.2007 року № 1294.

Ухвалою суду від 09.11.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 08.12.2020 року.

16.11.2020 року від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який, відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами та зазначає, що позиція аудиту носить рекомендаційний характер та не може бути підставою для притягнення відповідача до матеріальної відповідальності. Законність виплати морського грошового забезпечення підтверджена Департаментом фінансів Міністерства оборони України у листі від 16.02.2018року № 248/8/9/1/126.

08.12.2020 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

08.12.2020 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Відповідно до вимог спільної директиви Міністра оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України № Д-322/1/12дск від 28.12.2019 року та наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 1/ОШР/ДСК від 03.01.2020 року, з 05.02.2020 року військовою частиною НОМЕР_1 прийнято в підпорядкування військову частину НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 13.10.2020 року № 1044.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 121 (по стройовій частині) від 17.06.2016 року, капітан 3 рангу ОСОБА_1 з 17.06.2016 року справи та посаду командира військової частини НОМЕР_2 прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 12.06.2018 року № 100, капітана 3 рангу ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту). Чинність контракту припиняється 06.07.2018 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 141 (по стройовій частині) від 13.07.2018 року, капітан 3 рангу ОСОБА_1 справи та обов`язки за посадою командира військової частини НОМЕР_2 здав.

Суд встановив, що у період з 30.10.2017 року по 28.11.2017 року Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту проведено внутрішньо-фінансовий аудит та аудит відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_2 за період з 01.11.2014 року по 01.10.2017 року, за результатом якого складено звіт № 234/3/2/99аз від 05.12.2017 року.

У пункті 2.7 та в розділі ІІІ звіту вказано, що за результатом аудиту дотримання вимог Інструкції № 260 при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення встановлено загальну суму фінансових порушень, що призвели до втрат, яка склала 148584,68 грн. незаконна виплата грошового забезпечення (переплата грошового забезпечення внаслідок виплати надбавки за кваліфікацію, морського грошового забезпечення, надбавки за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя в розмірі 100% замість належних 50%).

Розділ ІV звіту містить пропозицію: «у термін до 08.01.2018 року провести службове розслідування та прийняти рішення про відшкодування збитків нанесених державі при переплаті грошового забезпечення та видатків на відрядження на загальну суму 171599,76 грн.»

Відповідно до п. 59 ЗУ «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», командир (начальник) зобов`язаний: знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань.

Згідно приписів статей 26 та 27 ЗУ «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Відповідно до п. 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної ради України від 23 червня 1995 року N 243/95-ВР, чинного до 31.10.2019 року, (далі Положення), відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Згідно з п. 16 Положення, розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.

Приписами п. 17 Положення передбачено, що командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.

У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.

За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Приписами п. п. 18, 21 Положення визначено, що розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності.

У висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обгрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди.

До висновку додаються: письмові пояснення особи (осіб), яка притягається до матеріальної відповідальності;письмові пояснення інших осіб, причетних до факту заподіяння шкоди;акти ревізій (перевірок), інвентаризацій, накладні, витяги з обліково-видаткових книг і журналів та інші матеріали розслідування; довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.

Висновок підписується офіцером, який проводив розслідування.

Всі матеріали розслідування подаються на розгляд командиру (начальнику) військової частини, який його затверджує у разі прийняття рішення про стягнення з винного встановленої шкоди.

Згідно з п. 23 Положення, командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню.

У разі, коли шкоду заподіяно кількома особами, у наказі визначається точний розмір суми, що стягується окремо з кожної особи з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин.

Наказ доводиться до відома винної особи (винних осіб) під розписку. Наказ може бути оскаржено вищому командиру (начальнику) в порядку, встановленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. У разі, коли у місячний термін з дня закінчення розслідування винну особу до матеріальної відповідальності не притягнуто, відшкодування заподіяної державі шкоди провадиться шляхом подання позову до відповідного суду.

03 жовтня 2019 року прийнято Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», який визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків та набрав чинності 31.10.2019 року.

Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Згідно з ч. ч. 1, 2, ст. 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).

Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.

Приписами ч. 4 ст. ст. 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» передбачено, що відшкодування шкоди, визначеної частиною другою статті 6 цього Закону, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу в разі відмови особи від її добровільного відшкодування.

Відшкодування такої шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу, командир (начальник) якої (якого) старший за службовим становищем, у разі відмови особи від її добровільного відшкодування.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

З огляду на наведені положення законодавства, чинного станом на час виявлення збитків нанесених державі за результатом проведеного аудиту та станом на час звернення позивача до суду із позовом, стягнення майнової шкоди з військовослужбовця проводиться на підставі відповідного рішення (наказу) про притягнення такої особи до матеріальної відповідальності.

Про необхідність надання такого рішення (наказу) суд зазначав позивачу в ухвалі про залишення позову без руху від 09.10.2020 року.

У заяві, що надійшла на адресу суду на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху за вх. № 43231/20 від 16.10.2020 року представник позивача зазначив, що на момент прийняття військової частини НОМЕР_2 в підпорядкування, позивач був звільнений з військової служби, тому надати наказ про притягнення до матеріальної відповідальності не має можливості, у зв`язку із його відсутністю. Надати докази відмови відповідача добровільного відшкодування шкоди державі немає можливості, оскільки такий документ відсутній.

Позивач в адміністративному позові (арк. с. 4) зазначає, що розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Проте, з огляду на звіт про результати аудиту від 05.12.2017 року № 234/3/2/99/аз, який став підставою для звернення до суду із вказаним позовом, звіт не містить відомостей щодо факту встановлення винним у фінансовому порушенні, що призвело до збитків на суму 148584,68 грн. - ОСОБА_1 .

Навпаки, з огляду на вказаний звіт, управлінням внутрішнього аудиту встановлено факт порушення та надано пропозицію щодо проведення службового розслідування та прийняття правового рішення по відшкодуванню збитків нанесених державі.

У зв`язку із чим, суд вважає помилковими доводи позивача з приводу того, що для стягнення з відповідача майнової шкоди не було необхідності проведення службового розслідування, оскільки, як вимоги Положення, так і Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» містять аналогічні умови, за яких не проводиться службове розслідування, а саме: якщо за результатами проведеного аудиту (перевірки) встановлено винну особу.

З урахування вищевикладеного, суд робить висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 , оскільки відповідачем порушено вимоги законодавства щодо порядку притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності, а саме: не проведено відповідного службового розслідування на підставі висновків звіту аудиту, не прийнято рішення (наказу) про притягнення відповідача до матеріальної відповідальності, чим позбавлено відповідача права оскарження такого наказу або відшкодування завданої шкоди у добровільному порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок, що адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 не належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 205, 243, 245, 246, 250, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної майнової шкоди.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ).

Відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 24.12.2020 року.

Суддя Н.В.Бжассо

.