Справа № 640/10532/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного підприємства «Будпостач» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.10.2020 у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Будпостач» до Черкаської митниці Державної фіскальної служби, третя особа - управління Державної казначейської служби у м. Черкасах Черкаської області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ПП «Будпостач» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати у частині відмову в поверненні позивачу надмірно сплачених сум митних платежів при митному оформленні лещат верстатних поворотних профі моделей 100 мм, 125 мм, 150 мм, 200 мм виробництва компанії Forgings and Chemicals Industries (Індія), що зазначені у листі від 17.12.2018 № 1448/10/23-70-19-01-43;

- зобов`язати Черкаську митницю Державної фіскальної служби підготувати та направити управлінню Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області висновок про повернення мита у сумі 41 641, 85 грн. та висновок про повернення ПДВ у сумі 8 328, 37 грн. на розрахунковий рахунок позивача № НОМЕР_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.10.2020 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПП «Будпостач» звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ПП «Будпостач» звернулось до відповідача із заявою від 29.11.2018 № 1437/юр, у якій просило повернути надміру сплачені до Державного бюджету України мито в розмірі 286 059, 70 грн. та ПДВ - 57 211,94 грн., всього на загальну суму 343 271,64 грн.

Відповідач у листі від 17.12.2018 №1448/10/23-70-19-0143 повідомив позивача, що за митними деклараціями від 14.11.2016 № UA902030000/2016/30458 (додаткова митна декларація від 29.12.2016 № UA902030000/2016/304900), від 12.04.2017 № UA902010/2017/100737, від 18.05.2017 № UA902010/2017/101244 Черкаською митницею ДФС направлено до УДКСУ у м. Черкасах висновок про повернення ввізного мита на суму 237 701,59 грн. та висновок про повернення ПДВ на суму 47 540,33 грн. Разом із цим, відповідач зазначив, що відповідно до митних декларацій від 18.09.2018 № UA902010/2018/107031, від 03.10.2018 № UA902010/2018/107473 та від 19.11.2018 № UA902010/2018/10855 повернення є неможливим, оскільки рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 у справі № 826/3775/17 скасовано рішення про визначення коду товару від 29.12.2016 №КТ-907-2016 на наступний товар «затискачі настільні слюсарні: лещата верстатні поворотні 100 мм, 125 мм, 150 мм, 200 мм. Виробник - R.P.OVERSEAS, країна виробництва - IN». Торгівельна марка - СТАЛЬ. За зазначеними митними деклараціями здійснено митне оформлення товару з іншими характеристиками (лещата 75 мм) та іншого виробника.

Вважаючи протиправною відмову в поверненні позивачу надмірно сплачених сум митних платежів при митному оформленні лещат верстатних поворотних профі моделей 100 мм, 125 мм, 150 мм, 200 мм виробництва компанії Forgings and Chemicals Industries (Індія), що зазначені у листі від 17.12.2018 № 1448/10/23-70-19-01-43, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки в митних деклараціях позивач самостійно визначив та сплатив суму митних платежів, а митниця, відповідно, здійснила митне оформлення шляхом підтвердження заявлених товариством даних, то такі суми митних платежів не є надмірно сплаченими, у зв`язку з чим позивач немає права на їх повернення.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно частини першої статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

За правилами частин другої-четвертої статті 301 Митного кодексу України у разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 18 липня 2017 року № 643 (далі по тексту - Порядок №643), повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 643 передбачено, що у заяві зазначаються серед іншого:

1) сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені;

2) причини виникнення такої суми коштів.

До заяви додаються:

- документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені;

- виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо повернення сум відповідних митних платежів;

- документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу) (пункт 5 розділу ІІІ Порядку №643).

Колегія суддів зауважує, причиною виникнення надміру сплачених сум митних платежів стали наступні обставини.

ПП «Будпостач» (покупець) уклало із компанією R.P.OVERSEAS (Індія) (продавець) контракт від 20 лютого 2016 року № 714, за умовами якого продавець продає, а покупець купує з доставкою на територію України морським транспортом товари (ручний інструмент та/або набори ручного інструменту) торгової марки Сталь відповідно до проформи-інвойсу або інвойсу.

Згідно з електронною митною декларацією від 14 листопада 2016 року №902030000/2016/304243 позивач увіз на митну територію України товар, зокрема: «1. Приладдя для свердлильних верстатів: затискні пристрої спеціального призначення для кріплення та фіксації оброблювальних деталей: лещата верстатні поворотні 100 мм - 750 шт., лещата верстатні поворотні 200 мм - 600 шт., лещата верстатні поворотні 125 мм - 900 шт., лещата верстатні поворотні 150 мм - 1000 шт., виробник - R.P.OVERSEAS, країна виробництва - IN» із кодом товару за УКТ ЗЕД 8466 20 20 00.

Відповідно до рішення Черкаської митниці ДФС про визначення коду товару від 29 грудня 2016 року №КТ-907-2016 імпортований позивачем товар « 1. приладдя для свердлильних верстатів: затискні пристрої спеціального призначення для кріплення та фіксації оброблювальних деталей: лещата верстатні поворотні 100 мм - 750 шт., лещата верстатні поворотні 200 мм - 600 шт., лещата верстатні поворотні 125 мм - 900 шт., лещата верстатні поворотні 150 мм - 1000 шт., виробник - R.P.OVERSEAS, країна виробництва - IN» визначено як «затискачі настільні слюсарні: лещата верстатні поворотні 100 мм - 750 шт., лещата верстатні поворотні 200 мм - 600 шт., лещата верстатні поворотні 125 мм - 900 шт., лещата верстатні поворотні 150 мм - 1000 шт., виробник - R.P.OVERSEAS торговельна марка - СТАЛЬ» та класифіковано за кодом УКТ ЗЕД 8205 70 00 00.

Позивач вказує, що, враховуючи вказане рішення, ПП «Будпостач» за період з листопада 2016 року до травня 2017 року заявило до митного оформлення визначені у спірному рішенні товари за кодом згідно з УКТ ЗЕД 8205 70 00 00 та надмірно сплатило ввізне мито на суму 237 701,59 грн., ПДВ на суму 47 540,33 грн.

Крім того, позивач зазначає, що 28 травня 2017 року між ПП «Будпостач» та компанією Forgings and Chemicals Industries (Індія) укладено контракт № 916, за умовами якого останній продає товари (ручний інструмент) відповідно до інвойсу чи проформи-інфойсу, які оформлюються на кожну партію товару та визначають асортимент, кількість, загальну вартість, строк поставки та порядок платежів.

З урахуванням рішення Черкаської митниці ДФС про визначення коду товару від 29 грудня 2016 року №КТ-907-2016, позивач у період з 18 вересня 2018 року по 19 листопада 2018 року заявив до митного оформлення ввезені на підставі контракту №916 з компанією Forgings and Chemicals Industries (Індія) лещата верстатні поворотні профі торгівельної марки «Сталь» моделей 100 мм, 125 мм, 150 мм, 200 мм, за визначеним відповідачем кодом згідно з УКТ ЗЕД 8205 70 00 00 та сплатив митні платежі за ставкою миту 10%, а саме:

- 18 вересня 2018 року за митною декларацією №UA902010/2018/107031, товар №2, відповідно до графи 47 мито в розмірі 21 479,90 грн. та ПДВ у розмірі 47 255,77 грн.;

- 03 жовтня 2018 року за митною декларацією №UA902010/2018/107473, товар №2, відповідно до графи 47, з врахуванням вартості лещат моделі 75 мм, мито в розмірі 35 654,04 грн. та ПДВ у розмірі 78 438,89 грн.;

- 19 листопада 2018 року за митною декларацією №UA902010/2018/10855, товар №2, відповідно до графи 47, з врахуванням вартості лещат моделі 75 мм, мито в розмірі 3 313,70 грн. та ПДВ у розмірі 7 290,14 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2018 року у справі № 826/3775/17, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року, визнано протиправним та скасовано рішення Черкаської міської митниці ДФС про визначення коду товару від 29 грудня 2016 року № КТ-907-2016.

ПП «Будпостач» звернулось до відповідача із заявою від 29 листопада 2018 року №1437/юр, у якій просило повернути надміру сплачені до Державного бюджету України мито в розмірі 286 059,70 грн. та ПДВ - 57 211,94 грн., всього на загальну суму 343 271,64 грн.

Відповідач у листі від 17 грудня 2018 року №1448/10/23-70-19-0143 повідомив позивача, що за митними деклараціями від 14 листопада 2016 року №UA902030000/2016/30458 (додаткова митна декларація від 29 грудня 2016 року №UA902030000/2016/304900), від 12 квітня 2017 року №UA902010/2017/100737, від 18 травня 2017 року №UA902010/2017/101244 Черкаською митницею ДФС направлено до УДКСУ у м. Черкасах висновок про повернення ввізного мита на суму 237 701,59 грн. та висновок про повернення ПДВ на суму 47 540,33 грн.

Разом з цим, відповідач зазначив, що відповідно до митних декларацій від 18 вересня 2018 року №UA902010/2018/107031, від 03 жовтня 2018 року №UA902010/2018/107473 та від 19 листопада 2018 року №UA902010/2018/10855 повернення є неможливим, оскільки рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року у справі №826/3775/17 скасовано рішення про визначення коду товару від 29 грудня 2016 року №КТ-907-2016 на наступний товар «затискачі настільні слюсарні: лещата верстатні поворотні 100 мм, 125 мм, 150 мм, 200 мм. Виробник - R.P.OVERSEAS, країна виробництва - IN». Торгівельна марка - СТАЛЬ. За зазначеними митними деклараціями здійснено митне оформлення товару з іншими характеристиками (лещата 75 мм) та іншого виробника.

Відповідно до частини першої статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД.

За змістом частини восьмої статті 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості про товари, зокрема код товару згідно з УКТЗЕД, а також відомості про нарахування митних та інших платежів, зокрема ставки та суми митних платежів.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Отже, декларант, здійснивши класифікацію товарів, самостійно визначає та заявляє шляхом подачі митної декларації відповідні ставку та суму митних платежів, які підлягають сплаті до Державного бюджету України.

У свою чергу, митний орган, відповідно до статті 69 Митного кодексу України, здійснює контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД та у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушених правил класифікації товарів має право самостійно класифікувати такі товари.

Системний аналіз наведених норм митного законодавства свідчить про те, що якщо митний орган за результатами митного оформлення товару за певною митною декларацією самостійно не приймав рішення про визначення коду товару і погодився з класифікацією товару, здійсненою декларантом, та, відповідно, самостійно визначеною декларантом сумою митних платежів, то підстави вважати таку суму митних платежів надмірно сплаченою та наявне в імпортера право на їх повернення відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №804/767/18, від 04.09.2018 у справі № 826/2646/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з огляду на те, що в митних деклараціях від 12 квітня 2017 року №UA902010/2017/100737, від 18 травня 2017 року №UA902010/2017/101244, від 18 вересня 2018 року №UA902010/2018/107031, від 03 жовтня 2018 року №UA902010/2018/107473 та від 19 листопада 2018 року №UA902010/2018/10855 позивач самостійно визначив та сплатив суму митних платежів, а митниця, відповідно, здійснила митне оформлення шляхом підтвердження заявлених товариством даних, то такі суми митних платежів не є надмірно сплаченими, у зв`язку з чим позивач не має права на їх повернення.

Доводи апелянта про обов`язкове застосування рішення про визначення коду товарів від 29 грудня 2016 року №КТ-907-2016 при наступних декларуваннях ідентичного товару за іншими митними деклараціями колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно з приписами статті 257 Митного кодексу України, пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України декларант самостійно визначає та заявляє шляхом подачі митної декларації відповідні ставку та суму митних платежів, які підлягають сплаті до Державного бюджету України, попередньо здійснивши класифікацію товару.

При цьому, інші доводи та аргументи апелянта зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновки суду першої інстанції і свідчать про незгоду заявника із правовою оцінкою суду щодо обставин справи, які суд встановив у процесі її розгляду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

При цьому, надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Будпостач» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.10.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.