Справа № 810/873/17
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року № 810/873/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Відділу Держгеокадастру у м. Броварах Київської області від 30.08.2016 № 34-1028-99.1-2267/2-16;

- вирішити питання щодо розподілу судових витрат, шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувать Відділу Держгеокадастру у м. Броварах Київської області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 4640,00 грн., та судовий збір у розмірі 640,01 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12.10.2017 адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення Відділу Держгеокадастру у м. Броварах Київської області від 30.08.2016 № 34-1028-99.1-2267/2-16, а також стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Київській області.

Щодо вирішення питання витрат на правову допомогу у розмірі 4640,00 грн. суд зазначив, що, оскільки у даному випадку фахівцем в галузі права не вчинялось дій, пов`язаних з наданням правової допомоги у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді, витрати позивача у розмірі 4640,00 грн. (за складання (написання) позовної заяви з усіма необхідними матеріалами до Броварського міськрайонного суду Київської області для ОСОБА_1 ) відшкодуванню не підлягають.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018 рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.10.2017 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07.09.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року у частині вирішення питання компенсації понесених позивачем витрат на правову допомогу у сумі 4640,00 грн. скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, в іншій частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року залишено без змін.

08.10.2020 адміністративна справа №320/873/17 надійшла до Київського окружного адміністративного суду та за результатами автоматизованого розподілу передана на розгляд судді Василенко Г.Ю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 адміністративну справу №810/873/17 в частині вирішення питання компенсації понесених позивачем витрат на правову допомогу у сумі 4640,00 грн. прийнято до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Василенко Г.Ю. та вирішено що справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На час прийняття рішення у даній справі відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Розглянувши наявні документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення в частині вирішення питання компенсації понесених позивачем витрат на правову допомогу у сумі 4640,00 грн., судом встановлено наступне.

31.08.2016 між ОСОБА_1 (Замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Виконавець) було укладено договір про надання правової допомоги №31/08-2 (далі - договір), за умовами якого Виконавець - фахівець у галузі права (магістр права, диплом КВ №30618022 від 30.09.2006 виданий ДВНЗ "Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана") надає Замовнику на платній основі юридичні послуги - правову допомогу по видах та об`ємі, передбачених цим договором та з метою захисту прав чи інтересів Замовника.

Пунктом 2 договору передбачено, що Виконавець надає правову допомогу, а саме: надання правової інформації, консультації і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності Замовника, складання позовних заяв, складання апеляційної та касаційної скарги, складання заперечень на апеляційну чи касаційну скаргу, складання та підготовка процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Замовника, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, в тому числі в судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді на підставі замовлення Замовника, оформленого у формі Додатку до цього договору, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пункту 5 договору Замовник зобов`язується оплатити Виконавцю винагороду за надану правову допомогу та виконані інші роботи згідно даного договору за такими тарифами: 580,00 грн. за кожну годину роботи, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на дату укладання цього договору.

Оплата за цим договором може здійснюватись в готівковій або безготівковій формі з обов`язковим приєднанням платіжних документів або їх належно завірених копій до цього договору.

Надання правової допомоги в судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді Виконавцем здійснюється виключно по передоплаті в межах фактично передплаченої суми за кожну годину участі згідно тарифу передбаченого п.5 цього договору. (пункти 6, 8 договору).

На виконання вимог пункту 2 договору довіреною особою Замовника було оформлено замовлення (додаток №1 до договору №31/08-2 від 31.08.2016) відповідно до якого останній в особі Замовника просив надати йому юридичні послуги, передбачені п. 2 договору за тарифами встановленими п. 5 договору, а саме: скласти (написати) позовну заяву з усіма необхідними матеріалами до Київського окружного адміністративного суду стосовно оскарження рішення Відділу Держгеокадастру у м. Броварах Київської області від 30.08.2016 № 34-1028-99.1-2267/2-16.

02.09.2016 між сторонами було підписано Акт виконаних робіт №б/н, відповідно до якого Виконавцем надана Замовникові правова допомога у формі та у відповідності до п. 2 договору в об`ємах, що не перевищує розмір передплаченої винагороди, а саме: складання (написання) для Замовника позовної заяви з усіма необхідними матеріалами до Київського окружного адміністративного суду стосовно оскарження рішення Відділу Держгеокадастру у м. Броварах Київської області від 30.08.2016 № 34-1028-99.1-2267/2-16 протягом 8 (восьми) годин, вартість 4640,00 грн.

Відповідно до розрахунку зазначеного в Акті виконаних робіт №б/н від 02.09.2016 разом вартість всіх робіт за витрачені 8 годин роботи складає 4640,00 грн.: 580,00 грн. (1 година роботи відповідно до п. 5 договору) х 8 год.

На підтвердження оплати ОСОБА_1 наданих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 послуг у сумі 4640,00 грн. було надано банківську квитанцію №0.0.609627576.1 від 31.08.2016.

Також представником позивача надано копії: диплому магістра права серії НОМЕР_1 від 30.09.2006, виданого ДВНЗ "Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана"; свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 серія В03 №274202 (номер запису про державну реєстрацію в ЄДР: 0019902 від 22.09.2008); витягу з Реєстру платників єдиного податку та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017 чинній на момент подання позову) у мотивувальній частині судового рішення суд зазначає про розподіл судових витрат між сторонами у порядку та в розмірі, передбаченими статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017) витрати на правову допомогу належать до витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017) витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У свою чергу, чинними на даний час норми Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) також врегульовано відшкодування судових витрат.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, позиції Верховного Суду, викладеної у постановах 31.07.2018 у справі №820/4263/17, від 21.09.2018 у справі №820/5938/16, від 05.12.2019 у справі №820/3309/17 суд касаційної інстанції, досліджуючи правову природу судових витрат та необхідність доведення їх обґрунтованості дійшов таких висновків:

"Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23- рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Статтею 1 Закону № 4191-VІ визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Зазначений закон визначає не види правової допомоги, а виключно граничний розмір їх компенсації.

Суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

У силу вимог ч. 6 ст. 7 КАС України, відповідно до якої у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), суд вважає за можливе застосувати аналогію закону, застосувавши норми ст. 1 Закону №4191-VI до вказаних правовідносин в частині розповсюдження встановленого граничного розміру компенсації на види правової допомоги, наданої позивачу.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат".

Відповідно до положень Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" (чинного станом на день підписання договору про надання правової допомоги №31/08-2 від 31.08.2016) розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У постанові від 20.02.2019 у справі №818/1041/17 Верховний Суд зробив висновок, що зазначений Закон визначає не види правової допомоги, а виключно граничний розмір їх компенсації.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" з 1 травня 2016 року мінімальна заробітна плата становить 1450,00 грн. Таким чином, вартість послуг фахівця у галузі права з надання правової допомоги не може перевищувати 580,00 грн. за одну годину.

Як було встановлено судом та зазначено вище, на підтвердження розміру понесених судових витрат позивач надав суду: договір про надання правової допомоги №31/08-2 від 31.08.2016; додаток №1 до договору №31/08-2 від 31.08.2016 (замовлення); акті виконаних робіт №б/н від 02.09.2016 з розрахунком вартості послуг; банківську квитанцію №0.0.609627576.1 від 31.08.2016 на суму 4640,00 грн., а також копії: диплому магістра права серії НОМЕР_1 від 30.09.2006, виданого ДВНЗ "Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана"; свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 серія В03 №274202 (номер запису про державну реєстрацію в ЄДР: 0019902 від 22.09.2008); витягу з Реєстру платників єдиного податку та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Таким чином, визначення розміру вартості наданої правової допомоги проведено у відповідності до вимог законодавства.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.11.2018 у справі № 750/2262/16-ц, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, доказ про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Така правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №820/3309/17 і постанові Верховного Суду від 31.07.2018 у справі №820/4263/17.

Ураховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивач надав всі належні та допустимі докази понесених під час розгляду справи витрат на професійну правничу допомогу, обґрунтувавши їх співрозмірність та пропорційність до предмета позову, у зв`язку з чим судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 4640,00 грн. підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 262-263, 295 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 4640 (чотири тисячі шістсот сорок) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Київській області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.