Справа № 200/10393/20-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 р. Справа№200/10393/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 87548, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Зелінського, 27а, ), Маріупольського міського центру зайнятості ( юридична адреса: 87515, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Металургів, буд. 84-Б, ) про визнання дій протиправними, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач №1), Маріупольського міського центра зайнятості (далі відповідач № 2), в якій просить:

- визнати протиправним надання Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області необґрунтованої та не по суті звернення відповіді, яка оформлена довідкою від 30 вересня 2020 року № 2822 на письмове звернення ОСОБА_1 від 21 вересня 2020 року;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області надати ОСОБА_1 обґрунтовану та по суті звернення, від 21 вересня 2020 року, відповідь;

- визнати протиправним та скасувати наказ Маріупольського міського центра зайнятості від 04 травня 2020 року №НТ200504 в частині призначення ОСОБА_1 допомоги по безробіттю з 04 травня 2020 року по 28 квітня 2021 року;

- зобов`язати Маріупольський міський центр зайнятості призначити ОСОБА_1 допомогу по безробіттю терміном на 720 календарних дні, починаючи з 04 травня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 27 квітня 2020 року вона була звільнена з роботи на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України «за угодою сторін», що надало їй право на отримання відповідної виплати допомоги по безробіттю. У встановлений законом строк та спосіб вона звернулась до Маріупольського міського центру зайнятості для отримання виплати допомоги по безробіттю.

Зазначає, що відповідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за умови наявності страхового стажу (в період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року) не менше 29 років. Тому вважає, що вона право виходу на пенсію набуває у березні 2022 року, що дорівнює: 1 (один) рік 10 місяців 23 дні з дня звільнення. Отже, має право на отримання допомоги по безробіттю впродовж 720 календарних дні, а не 360 календарних дні, як визначив відповідач №2 при призначенні допомоги по безробіттю.

З метою з`ясування наявного у неї страхового стажу, Маріупольським міським центром зайнятості досліджена її трудова книжка НОМЕР_2 та документи, що підтверджують здійснення приватної підприємницької діяльності, а також з власної ініціативи, Маріупольський міський центр зайнятості звернувся із запитом до Маріупольського об`єднаного управління ПФУ Донецької області стосовно наявного у неї страхового стажу.

Від Маріупольського об`єднаного управління ПФУ Донецької області надійшов лист - довідка від 09 червня 2020 року №87 в якому повідомлялось, що вона набуде право на пенсійну виплату лише у 2025 році. З приводу страхового стажу зазначено: «Наявний страховий стаж, за наявності не менше як 15 років страхового стажу, 27». Тобто, з відповіді ПФУ чітко вбачається, що її страховий стаж становить повних 27 років.

Позивач зазначає, що спираючись лише на довідку Маріупольського об`єднаного управління пенсійного Фонду у Донецькій області №87 від 03 червня 2020 року, в якій зазначено, що право на пенсійну виплату вона набуде не в 2022 році, а в 2025 році, Маріупольський центр зайнятості і не звернув жодної уваги на наявний у неї страховий стаж та вік, відмовив їй у призначенні допомоги по безробіттю, як особі передпенсійного віку тривалістю до 720 календарних дні. Зазначає, що цей факт підтверджується змістом листа Маріупольського міського центру зайнятості від 27.08.2020 №02/5959/06-16/20.

На підставі чого вважає відмову відповідача № 2 протиправною, оскільки Маріупольський міський центр зайнятості був обізнаний про наявність у неї страхового стажу - не менше 27 років та вік - повних 58 років. У зв`язку з чим вважає, що для виходу на пенсію їй не вистачає менш ніж 2 роки віку. Тому, у разі призначення допомоги по безробіттю, як особі передпенсійного віку тривалістю до 720 календарних дні, вона зможе вийти на пенсію 05.03.2022 року. Період отримання допомоги (720 календарних дні) має бути зарахований до її страхового стажу. Вважає, що наказ від 04.05.2020 №НТ200504 в частині призначення їй допомоги по безробіттю з 04.05.2020 року по 28.04.2021 року є протиправним, оскільки допомога має бути призначена на 720 календарних дні. Тому вважає, що відмовляючи у призначенні допомоги по безробіттю, як особі передпенсійного віку тривалістю до 720 календарних дні, відповідач № 2 порушує положення абзацу 2 частини 4 статті 22 Закону України№1533-111 та порушує її законні права і інтереси.

Окрім того, вважає необґрунтовану та не по суті звернення відповідь, яка оформлена довідкою від 30 вересня 2020 року № 2822 на письмове звернення ОСОБА_1 від 21 вересня 2020 року та просить зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області надати їй обґрунтовану та по суті звернення від 21 вересня 2020 року, відповідь з урахуванням того, що її загальний страховий стаж станом на 27 квітня 2020 року становить 31 рік 11 місяців 01 день.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 200/10393/20-а в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у (письмовому засіданні) (арк. справи 32-33).

08 грудня 2020 року через відділ документообігу та архівної роботи суду відповідачем - Маріупольським центром зайнятості надано відзив на адміністративний позов, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

В обґрунтування заперечень зазначив про те, що наказом Центру зайнятості № 201126 від 26.11.2020 було скасовано наказ № 200504 від 04.05.2020 в частині призначення позивачу допомоги по безробіттю з 04.05.2020 по 28.04.2021 строком на 360 календарних днів (підстава для скасування рішення - модифікація електронної бази GIAC.NET) та призначено позивачу допомогу по безробіттю з 04.05.2020 по 28.01.2021 строком на 270 календарних днів (у відповідності пункту 32 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону №1533).

Щодо посилань у позовній заяві про обізнаність Центру зайнятості про наявний страховий стаж позивача не менше 27 років та її змогу вийти на пенсію 05.03.2022, Центр зайнятості зазначив, що у зв`язку з отриманням довідки про стаж позивача від Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій було зазначений наявний стаж позивача 27 років із зазначенням дати, з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 05.03.2025. У зв`язку з положенням абзацу 2 частини 4 статті 22 Закону №1533 для осіб передпенсійного віку (за 2 роки до настання права на пенсію) тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 720 календарних днів, не можливо для застосування до позивача, оскільки право на пенсійні виплати позивач набуде 05 березня 2025 року.

Отже, відповідач вважає, що відповідно до абзацу 3 пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону №1533, яким встановлено, що на період карантину, для осіб, які втратили роботу в період карантину, не застосовуються вимоги щодо скорочення тривалості виплати допомоги по безробіттю, визначені пунктом 1 частини п`ятої статті 31 цього Закону, при цьому загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю для таких осіб не може перевищувати 270 календарних днів.

Відповідач у відзиві зазначає, що з 18.04.2020 (набрання чинності зазначених змін до Закону №1533) діють норми, згідно яких загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю для осіб, які втратили роботу в період карантину, тобто з 12.03.2020 року, не може перевищувати 270 календарних днів. Між тим зазначеними змінами не встановлено обмежень та/або заборон на зменшення особам передпенсійного віку, які втратили роботу в період карантину, терміну виплати допомоги по безробіттю. Окремо це питання внесеними змінами до Закону №1533 не врегульовано. Отже, з наведених обставин вбачається, що обмеження терміну виплати допомоги по безробіттю підлягають застосуванню також і до осіб перед пенсійного віку, які втратили роботу в період карантину

За таких обставин відповідач вважає, що діяв на підставі Закону та в межах своїх повноважень, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (арк. справи 38-39).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року відповідачу № 1 продовжений строк на 7 днів для надання відзиву на позовну заяву (арк. справи 54).

Станом на 23 грудня 2020 року відповідачем № 1 - Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області відзив на позовну заяву не надано.

Отже, відповідач № 1 своїм правом на подання відзиву чи інших письмових доказів відповідач не скористався.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) є громадянкою України (паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Орджонікідзевським РВ Маріупольським МВ УМВС України в Донецькій області 08 вересня 1998 року), та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (арк. справи 10-11).

Відповідачі: Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () та Маріупольський центр зайнятості () - органи виконавчої влади та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 травня 2020 року позивач звернулась до Маріупольського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітної та призначення виплати допомоги по безробіттю згідно абзацу 4 пункту 5-1 Прикінцевих положень Закону України «Про зайнятість населення» (арк. справи 61), у зв`язку зі звільненням з Міського комунального підприємства «Маріупольтепломережа» з посади директора відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) з 27 квітня 2020 року (арк. справи 26).

Наказом Маріупольського міського центру зайнятості від 04 травня 2020 року позивачу було призначено допомогу по безробіттю відповідно до частин 1,3,4 статті 22 частини 1 статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» понад 10 років - 70 % середньої заробітної плати залежно від тривалості безробіття у відмотках до визначеного розміру: 100 % - 90 календарних днів, 80% - 90 календарних дні, 70 % - 180 календарні дні з 04 травня 2020 року по 28 квітня 2021 року (арк. справи 14).

Листом від 27 серпня 2020 року за вихідним № 02/5959/06-16/20 Маріупольський центр зайнятості повідомив позивача про те, що відповідно до частини 4 статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», та представленої довідки Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області від 03 червня 2020 року, в якій зазначено, що позивач має право на пенсійні виплати з 05.03.2025 року, їй відмовлено у призначенні виплати допомоги по безробіттю, як особі предпенсійного віку тривалістю 720 календарних дні (арк. справи 13).

З довідки від 03 червня 2020 року за вихідним № 87, Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області вбачається, що позивач не працює з 27 квітня 2020 року, а набуває право на пенсійну виплату з 05 березня 2025 року, наявний страховий стаж 27 років (арк. справи 18).

З довідки від 30 вересня 2020 року за вихідним № 2822, Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області вбачається, що у позивача виникне право на пенсійну виплату 05 березня 2025 року, наявний страховий стаж 28 років (арк. справи 17).

Згідно з Витягу із наказу відносно ОСОБА_1 , від 21 грудня 2020 року, наказ від 04 травня 2020 року № НТ200504 про призначення допомоги по безробіттю з 04 травня 2020 року по 28 квітня 2021 року відмінено наказом від 26 листопада 2020 року за № НТ201126, та вважається недійсним. Згідно наказу від 26 листопада 2020 року за № НТ201126 призначена допомога по безробіттю застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 років, відповідно до частини 1 статті 22, частини 1 статті 23, пункту 3-23 розділу VIII Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок з безробіття» з 04 травня 2020 року по 28 січня 2021 року. Дата закінчення дворічного періоду виплат 04 травня 2022 року (арк. справи 58-59).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд виходив з наступного.

Згідно з частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття, визначено Законом України «Про зайнятість населення».

Положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи; вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа; працевлаштування - комплекс правових, економічних та організаційних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації права особи на працю.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про зайнятість населення» держава гарантує у сфері зайнятості: вільне обрання місця застосування праці та виду діяльності, вільний вибір або зміну професії; одержання заробітної плати (винагороди) відповідно до законодавства; професійну орієнтацію з метою самовизначення та реалізації здатності особи до праці; професійне навчання відповідно до здібностей та з урахуванням потреб ринку праці; підтвердження результатів неформального професійного навчання осіб за робітничими професіями; безоплатне сприяння у працевлаштуванні, обранні підходящої роботи та одержанні інформації про ситуацію на ринку праці та перспективи його розвитку; соціальний захист у разі настання безробіття; захист від дискримінації у сфері зайнятості, необґрунтованої відмови у найманні на роботу і незаконного звільнення; додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян.

У відповідності до статті 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного може набути:особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи;особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю"та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю"; особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

У відповідності до частини першої статті 6 вказаного Закону, право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи.

Згідно до частин першої та четвертої статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (у редакції Закону на момент прийняття спірного рішення), право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років, а для осіб, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону та абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" - 180 календарних днів.

Для осіб передпенсійного віку (за 2 роки до настання права на пенсію) тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 720 календарних днів (абзац 2 частини 4 статті 22 Закону).

Пунктом 14 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 року №553-IX доповнено четвертим абзацом пункту 3-2 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яким встановлено, що для осіб, які втратили роботу в період карантину, не застосовуються вимоги щодо скорочення тривалості виплати допомоги по безробіттю, визначені пунктом 1 частини 5 статті 31 цього Закону (№1533-ІІІ), при цьому загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю для таких осіб не може перевищувати 270 календарних днів.

Положення Закону України від 13.04.2020 року №553-IX набрали чинності 18.04.2020 року.

Положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», зі змінами, внесеними постановами КМ України від 25.03.2020 року №239, від 22.04.2020 року №291, від 04.05.2020 року №343, від 20.05.2020 року №392, від 22.07.2020 року №641, від 26.08.2020 року №760, від 13.10.2020 року №956, від 11.11.2020 року №1100, запроваджено з 12.03.2020р. до 31.12.2020р. на усій території України карантин. Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року продовжено дію карантину з 19 грудня 2020 року до 28 лютого 2021 року.

Між тим, приписами Закону України від 13.04.2020 року №553-IX не встановлено обмежень та/або заборон на зменшення особам передпенсійного віку, які втратили роботу в період карантину, терміну виплати допомоги по безробіттю. Окремо це питання наведеним Законом не врегульовано.

Матеріалами справи підтверджується, а сторонами не заперечується, що позивачка була звільнена з останнього місця роботи 27 квітня 2020 року, тобто у період дії карантину, за згодою сторін (запис у трудовій книжці позивачки за №27, арк. справи 26).

Вперше статус безробітної разом із виплатою допомоги по безробіттю позивачці призначено наказом відповідача №НТ200504 з 04.05.2020 року строком на 360 календарних днів.

Водночас, своїм наказом від 26 листопада 2020 року №НТ201126, відповідач відмінив наказ №НТ200504 від 04 травня 2020 року та призначив позивачці з 04.05.2020 року (з моменту первинного призначення) виплату допомоги по безробіттю, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 років відповідно до частини 1 статті 22, частини 1 статті 23, пункту 3-2 розділу VIII Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» по 28.01.2021 року.

Згідно з пунктом 2 Розділу І Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», затвердженого на наказом Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року №613, передпенсійний вік - вік особи за 2 роки до досягнення нею пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено умови призначення пенсії за віком. Так, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу (в період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року) не менш 29 років.

Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягне 60 річного віку - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач 21 вересня 2020 року звернулась до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із зверненням про надання інформації при яких умовах вона набуде право виходу на пенсію 05 березня 2022 року,а також який страховий стаж вона має на час подання заяви (арк. справи 25).

Як зазначено в статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Право громадян щодо звернень закріплені також в частині 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян», де громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно статті 20 наведеного Закону, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Терміни розгляду звернення позивача сплили. Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області доказів направлення позивачеві вмотивованої відповіді на його звернення суду не надав.

В матеріалах адміністративної справи міститься лише довідка від 30 вересня 2020 року за вихідним № 2822 Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, згідно якої у позивача виникне право на пенсійну виплату 05 березня 2025 року, наявний страховий стаж 28 років (арк. справи 17). Однак, означена довідка не є відповіддю на звернення позивача у розумінні вимог Закону України «Про звернення громадян».

Отже, Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області звернення позивача у встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк не розглянуто та обґрунтована відповідь на поставлені позивачем питання не надана.

Разом із цим, з дослідження довідок, наданих Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, що останні видавались поверхово, без врахування наявного страхового стажу, який є у позивача, оскільки в одній довідці стаж позивача складає 27 років, а в іншій 28.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, з урахуванням встановлених обставин у справі, суд доходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області шляхом визнання його дій протиправними щодо надання необґрунтованої та не по суті звернення відповіді, яка оформлена довідкою від 30 вересня 2020 року № 2822 на письмове звернення ОСОБА_1 від 21 вересня 2020 року та про зобов`язання надати позивачу обґрунтовану по суті звернення від 21 вересня 2020 року відповідь, з урахуванням її трудового стажу, визначеного управлінням Пенсійного фонду на запит позивача.

На виконання частини 1 статті 244 КАС України вирішуючи питання чи слід позов задовольнити або в позові відмовити в частині позовних вимог позивача до Маріупольського міського центру зайнятості, суд виходить із наступного.

Як встановлено судом та вказувалось вище, Маріупольським міським центром зайнятості спірний наказ від 04 травня 2020 року за №НТ200504 - скасований, наказом від 26 листопада 2020 року за № НТ201126, та вважається недійсним. Згідно наказу від 26 листопада 2020 року за № НТ201126 позивачеві призначена допомога по безробіттю застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 років, відповідно до частини 1 статті 22, частини 1 статті 23, пункту 3-23 розділу VIII Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок з безробіття» з 04 травня 2020 року по 28 січня 2021 року. Дата закінчення дворічного періоду виплат 04 травня 2022 року.

Пунктом 8 частини 1 статті 238 КАС України передбачено, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення, то суд закриває провадження у справі.

В розглядуваному випадку, на переконання суду, повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішення суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення, зважаючи на наступне.

Матеріалами адміністративної справи беззаперечно підтверджується, що позивач 05 березня 2022 року набуде страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та набуде право на призначення пенсії за віком. Доказів протилежного відповідачами суду не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Отже, позивач є особою передпенсійного віку у розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а тому максимальна тривалість виплати допомоги їй по безробіттю не може перевищувати 720 календарних днів, згідно абзацу 2 частини 4 статті 22 цього Закону.

Втім, на час карантину згідно пункту 3-2 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю для осіб, які втратили роботу в період карантину, до яких відноситься також позивач, не може перевищувати 270 календарних днів.

Згідно частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на наведене, з метою повного відновлення законних прав та інтересів позивача, на переконання суду слід зобов`язати Маріупольський міський центр зайнятості в наказі від 26 листопада 2020 року № НТ201126 (яким визначений дворічний період виплат до 04 травня 2022 року), визначити також підставу для призначення допомоги по безробіттю позивачеві, а саме абзац 2 частини 4 статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок з безробіття», як особі передпенсійного віку, шляхом внесення відповідних змін до нього.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовної заяви позивача.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду 13 листопада 2020 року позивач звільнена від сплати судового збору за подачу до суду даного позову, а тому підстави для розподілу судових витрат згідно статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 87548, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Зелінського, 27а, ), Маріупольського міського центру зайнятості ( юридична адреса: 87515, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Металургів, буд. 84-Б, ) про визнання дій протиправними, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним надання Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області необґрунтованої та не по суті звернення відповіді, яка оформлена довідкою від 30 вересня 2020 року № 2822 на письмове звернення ОСОБА_1 від 21 вересня 2020 року.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області надати ОСОБА_1 обґрунтовану та по суті звернення, від 21 вересня 2020 року, відповідь.

Зобов`язати Маріупольський міський центр зайнятості в наказі від 26 листопада 2020 року № НТ201126 визначити також підставу для призначення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 - абзац 2 частини 4 статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок з безробіття», як особі передпенсійного віку, шляхом внесення відповідних змін до нього.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 23 грудня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко