Справа № 759/14335/20
Суддя: Ул`яновська О. В.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14335/20

пр. № 2-а/759/309/20

22 грудня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновська О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в залі суду в м. Києві без участі сторін у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовними ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Дарницького району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Обертас Олега Федоровича (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, 6), Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, 6), Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-а) Товариства з обмеженою відповідальністю «Евакуатор Севіс» (03189, м. Київ, вул. Вільямса Академіка, 6-д, оф. 43), Головне управління національної поліції в м. Києві (1601, м. Київ, вул. Володимирська, 15) про скасування постанови, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2020 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд поновити строк оскарження постанови серія АС № від 11.05.2020, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія АС № від 11.05.2020 та визнати протиправними затримання транспортного засобу та його зберігання на спеціальному майданчику; стягнути з ГУ ДКС України сплачений позивачем за квитанцією Приватбанку №0.0..1 від 12.05.2020 оплату за транспортування ТЗ у розмірі 1270 грн 00 коп., а також відповідну комісію за квитанцією Приватбанку №0.0.170180955.2 від 12.05.2020 у розмірі 25 грн 00 коп.; стягнути з ГУНП у м. Києві сплачений позивачем за квитанцією Приватбанк №0.0..1 від 12.05.2020 оплату за збереження ТЗ на спец. майданчик у розмірі 288 грн 00 коп., а також відповідну комісію за квитанцією Приватбанк №0.0..2 від 12.05.2020 у розмірі 20 грн 00 коп.; стягнути солідарно з відповідачів або з кожного окремо витрат на користування службами таксі на загальну суму 686 грн 00 коп. та стягнути солідарно з відповідачів або з кожного окремо моральну шкоду у розмірі 10000 грн 00 коп.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 11.05.2020 відносно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія АС №, після чого 12.05.2020 позивачем було отримано власний ТЗ на штрафному майданчику в м. Києві по вул. Г. Хоткевича у м. Києві, при цьому позивач вважає, що зазначена постанова є протиправною та необґрунтованою, такою що не відповідає нормам КУпАП, оскільки при розгляді не були з`ясовані і доведені обставини. Які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, крім цього у постанові не встановлено транспортний засіб за момент скоєння адміністративного правопорушення, що позбавляє можливості встановити, що саме автомобіль позивача був знаряддям скоєння адміністративного правопорушення, в постанові не встановлено особу, яка скоїла адміністративне правопорушення, грубо порушено процесуальний порядок (процедуру) тимчасового затримання інспекторами транспортних засобів та їх зберігання, оскільки не було складено акт огляду, не було здійснено обов`язкове фіксування в режимі фотозйомки або відеозапису, не залучалися двоє понятих та не надано доказів, що дозволяють встановити порядок і спосіб вимірювання 10 метрової відстані від пішохідного переходу. В оскаржуваній постанові не зазначено серійні заводські номери технічних засобів фото/відеофіксації правопорушення, також зазначена постанова є безпідставною та не містить посилань на жодні докази по справі, крім цього зважаючи на зазначені обставини, позивач був змушений звертатися до служби таксі та здійснити оплату послуг таксі на загальну суму 686 грн 00 коп., внаслідок чого позивачу було завдано моральну шкоду через протиправну поведінку відповідача, що викликало у позивача психічне напруження у зв`язку з оскаржуваною постановою, розчарування в діяльності місцевої громади та додаткове психічне напруження.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 26.08.2020 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 37).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 57).

15.10.2020 від відповідача по справі ДТІ надійшов відзив на позовну заяву в якому вважає, що позовні вимоги є не підлягають задоволеню, оскільки відповідачем не було здійснено жодних неправомірних та незаконних дій під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) від 11.05.2020 року серія АС № вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди є безпідставними та не обґрунтованими (а.с. 67-71).

23.10.2020 від відповідача ГУНП у м. Києві надійшов відзив по справі в якому зазначив, що правові підстави тимчасового затримання транспортних засобів та їх зберігання визначають КУпАП та порядок тимчасово затримання інспектором з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затверджений КМ України від 14.11.2018 № 990, п. 3 порядку №90 визначено, що зберігання тимчасово затриманих ТЗ здійснюється на спеціальних майданчиках чи стоянках Національної поліції територіальних органів, розмір плати за зберігання за першу - сьому добу включно становить 120 грн 00 коп., а тому в силу зазначених обставин відповідач позовні вимоги вважає не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, так як ГУ не було вчинено жодних протиправних дій по відношенню до позивача, а стягнення сплачених коштів з ГУ є не можливим, бо це суперечить положенням ст. 5 КАС України (а.с. 86-90).

21.12.2020 від представника відповідача ТОВ «Евакуатор Севіс» надійшло клопотання про поновлення строку на подачу відзиву на позовну заяву та про прийняття даного відзиву до розгляду в якому представник вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими, оскільки, матеріальна вимога про стягнення грошових коштів іморвіно стосується захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, але відповідач є господарським товариством, а не суб`єктом владних повноважень, тому дана справа за фактом стягнення грошовитх коштів з господасрького товариства, не є публічно-правовим спором і не підпадає під значення адміністративної справи, також позивач не оспорює факт надання послуги евакуації, якість послуги і якість, внаслідок чого вимога позивача про стягнення коштів, як оплату за транспортування ТЗ має певні особливості, котрі позивачем не враховані у виниклих правовідносинах, на підставі якого вимога є незаконною та необгрунтованою, окрім того позивачем, не надано жодного доказу та підтвердження понесення майнових витрат, а саме наявність платіжних чеків про оплату за користування службами таксі, а лише надав виписку про рух коштів за своєю банківською картою, щодо вимоги про стягнення моральної шкоди відповідач ввжаєа, що вказана вимога не підтверджується жодним доказом, є фактично виключно припущенням позивача, а тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 11.05.2020 інспектором з паркування ВІП Дарницького району УП ДТІВО КМР (КМДА) Обертас О.Ф. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) Серія АС №, відносно ОСОБА_1 , який 11.05.2020 о 17 год. 17 хв на вул. Тимірязєвська, 2 у м. Києві зупинив транспортний засіб «Mitsubishi Grandis» д.н.з. НОМЕР_1 ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9. г) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Технічний засіб, яким здійснено фото/відеофіксацію правопорушення: Sigma X-treme PQ53, CAmmPro I826. Адреса вебсайту в мережі Інтернет з матеріалами фото/відеофіксації правопорушення: penalty.gis.kyivcity.gov.ua (а.с 40).

У зв`язку із порушенням ОСОБА_1 ч. 3 ст. 122 КУпАП до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн 00 коп.

Як вбачається із квитанції №0.0..1 від 12.05.2020 ОСОБА_1 оплатив штраф у розмірі 255 грн 00 коп. (а.с. 47).

Відповідно до ПДР - зупинка це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвили або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Зі змісту матеріалів фотофіксації до постанови про накладення адміністративного стягнення від 11.05.2020 серія АС № вбачається, що транспортний засіб «Mitsubishi Grandis» д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_1 розташований ближче 10 метрів до пішохідного переходу (а.с. 74-77).

Також у позовній заяві позивач зазначив, що у постанові відсутня інформація щодо державного номерного знаку транспортного засобу, його моделі, марки та особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, однак у змісті постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів від 11.05.2020 серія АС № визначено транспортний засіб та його номерний знак «Mitsubishi Grandis» д.н.з. НОМЕР_1 , а також відповідальну особу, щодо якої винесено вказану постанову.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи зідсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що матеріали фотофіксації містять інформацію про обставини події та підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення, розміщення транспортного із порушеннями зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, вони мають розглядатися судом як речовий доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб.

Зазначені речові докази відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Вказана постанова містить відомості щодо технічного пристрою за допомогою якого здійснювалась фотофіксація та адресу веб сторінки в мережі інтернет із зазначеними фотоматеріалами, про що було зазначено вище.

Згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів.

Суб`єктом правопорушення в цій статті в разі вчинення передбачених частинами першою-третьою цієї статті правопорушень, зокрема, у виді порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) є відповідальна особа, зазначена у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки і відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Встановивши відповідальну особу, а саме: позивача за яким зареєстровано транспортний засіб «Mitsubishi Grandis» д.н.з. НОМЕР_1 головний інспектор з паркування відділу інспекції з паркування Дарницького району Департаменту транспортної інфраструктури Обертас О.Ф. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення від 11.05.2020 серія АС № за порушення вимог ч. 3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до абзацу 5 ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Окрім цього у позовній заяві позивач стверджує, що при складанні Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу інспектором з паркування не залучались двоє понятих, а сам Акт огляду та тимчасового затримання не складався, однак дані доводи є безпідставними, оскільки суперечать змісту Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 11.05.2020 щодо транспортного засобу «Mitsubishi Grandis» д.н.з. НОМЕР_1 .

Отже твердження позивача щодо відсутності будь яких доказів вчинення адміністративного правопорушення, в тому числі матеріалів фотофіксації, є безпідставними.

Щодо стягнення з відповідачів оплати за транспортування ТЗ у розмірі 1270 грн 00 коп., а також відповідну комісію за квитанцією Приватбанку №0.0.170180955.2 від 12.05.2020 у розмірі 25 грн 00 коп.; сплачений позивачем за квитанцією Приватбанк №0.0..1 від 12.05.2020 оплату за збереження ТЗ на спец. майданчик у розмірі 288 грн 00 коп., а також відповідну комісію за квитанцією Приватбанк №0.0..2 від 12.05.2020 у розмірі 20 грн 00 коп. та витрат на користування службами таксі на загальну суму 686 грн 00 коп. слід зазначити, що вони є похідними від основних позовних вимог, а тому не підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування моральної шкоди з відповідачів у розмірі 10000 грн 00 коп. слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральннх чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Так, відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Верховного Суду України у Постанові також визначив коло обставин, які підлягають з`ясуванню під час вирішення судом питання щодо відшкодування моральної шкоди.

Згідно з ч. 2 п. 5 Постанови, доведенню підлягають: 1) наявність моральної шкоди; 2) протиправність діяння її заподіювана; 3) наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана; 4) наявність вини останнього в заподіянні шкоди.

Суд, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У постанові від 12.09.2018 у справі №335/11779/16-ц Верховний Суд України вказав, що сама лише, наявність шкоди, ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

Так як відповідачами не було здійснено жодних неправомірних та незаконних дій під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення відшкодування моральної шкоди є безпідставними та не обґрунтованими, а тому в цій частині не підлягають задоволенню.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про доведеність відповідачем скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, правомірності винесення оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 122, 178, 222, 245, 246, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 5, 19, 20, 72, 77, 90, 241, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

у позовних вимогах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Дарницького району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Обертас Олега Федоровича (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, 6), Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, 6), Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-а) Товариства з обмеженою відповідальністю «Евакуатор Севіс» (03189, м. Київ, вул. Вільямса Академіка, 6-д, оф. 43), Головне управління національної поліції в м. Києві (1601, м. Київ, вул. Володимирська, 15) про скасування постанови, відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його прологошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 25.12.2020.