Справа № 815/6152/16
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 815/6152/16

адміністративне провадження № К/9901/37814/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2016 (суддя Завальнюк І.В.)

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 (Головуючий суддя Яковлєв О.В., судді: Бойко А.В., Танасогло Т.М.)

у справі № 815/6152/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КМ-Інжиніринг»

до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КМ-Інжиніринг» (далі - позивач, ТОВ «КМ-Інжиніринг») звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - відповідач, ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 10.11.2016.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2016, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017, адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 10.11.2016 № 3. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Касаційна скарга податкового органу не містить обґрунтованих доводів про порушення судами норм матеріального чи процесуального права та складається з цитувань акта податкової перевірки, які фактично зводяться до неможливості реального виконання господарських операцій позивача з ТОВ «Лірен Груп» за договорами про надання послуг з будівельно-монтажних робіт та придбання товару (Наружний блок EWT (MXZ-2G70GAS).

Позивач процесуальним правом надати заперечення на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржувалося позивачем та не переглядалося судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів зазначає, що переоцінка встановлених судами обставин справи, а також додаткова перевірка доказів, не входить в межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2018 касаційну скаргу разом з матеріалами справи було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 11.10.2016 по 20.10.2016 (термін проведення перевірки продовжувався на два робочих дні згідно наказу від 17.10.2016 № 1157), на підставі наказу від 10.10.2016 № 1142, направлення від 10.10.2016 № 000555/1340, згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пунктом 78.2 статті 78 Податкового кодексу України, посадовою особою відповідача була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «КМ-Інжиніринг» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2016, за результатами якої складено акт від 27.10.2016 № 5431/15-53-14-03/39648145.

Перевіркою встановлено, зокрема, порушення ТОВ «КМ-Інжиніринг» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено значення податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на 666 666 грн в липні 2015 року.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 10.11.2016 прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 833 333 грн, в тому числі 666 666 грн - за основним платежем та 166 667 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, висновки якого підтримала колегія суддів суду апеляційної інстанції та погоджується колегія суддів суду касаційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги в оскаржуваній частині виходив з такого.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Судами встановлено, що ТОВ «КМ-Інжиніринг» (замовник) укладено договір із ТОВ «Лірен Груп» (підрядник) від 27.07.2015 № 27/07-15 (т.І, а.с. 72-74) на постачання будівельно-монтажних матеріалів (відповідно до специфікацій) та договір поставки матеріалів (відповідно до специфікацій) від 21.07.2015 № 21/07-15 (т.ІІ, а.с. 117-120).

На виконання умов договору поставки від 21.07.2015 № 21/07-15 складено видаткову накладну б/н від 27.07.2015, податкову накладну № 528 від 27.07.2015, в якій відображено номенклатуру товару: Наружний блок EWT (MXZ-2G70GAS), на суму 1500000 грн., у т.ч. ПДВ 250000 грн.

Крім того, на виконання договору від 27.07.2015 № 27/07-15 складені податкові накладні щодо виконання електромонтажних робіт за адресою: м. Одеса, вул. М. Маліновського, 61-А № 521 від 29.07.2015 р. на суму 400 000 грн(у т.ч. ПДВ 66 666 грн), № 523 від 22.07.2015 на суму 1 500 000 грн (у т.ч. ПДВ 250 000 грн), № 522 від 31.07.2015 на суму 400 000 грн (у т.ч. ПДВ 66666 грн., № 520 від 23.07.2015 на суму 200 000 грн (у т.ч. ПДВ 33333 грн), акт виконаних робіт б/н від 16.02.2016.

Колегія суддів не приймає посилання податкового органу, що відповідно до звітності ТОВ «Лірен Груп» на підприємстві відсутні необхідні умови для ведення фінансово-господарської діяльності та виконання робіт (відсутня інформація щодо основних фондів, транспортних засобів, складських приміщень тощо), оскільки пунктом 1.1 Договору від 21.07.2015 № 21/07-15 передбачена можливість виконання умов договору як власними силами так і з залученням третіх осіб.

З метою підтвердження факту виконання умов вказаного договору позивачем надано: погодження договірної ціни, локальні кошториси, підсумкову відомість ресурсів, платіжні доручення, податкові накладні, довідка про вартість виконаних робіт форми КБ-3 (т. І а.с 75 - т. ІІ а.с. 117).

Податковим органом не доводилася дефектність чи невідповідність вказаних документів вимогам законодавства.

Доводом податкового органу щодо нереальності господарської операції за договором поставки від 21.07.2015 № 21/07-15 стали твердження податкового органу про те, що за весь період з моменту реєстрації підприємства, по дату взаємовідносин із ТОВ «КМ-Інжиніринг» підприємством не здійснювалося придбання товарів із номенклатурою «Наружний блок EWT (MXZ-2G70GAS)».

При цьому колегія суддів зазначає, що неможливість встановлення походження товару за ланцюгом постачання не може свідчити про відсутність операцій з придбання товару безпосередньо позивачем та нереальність таких операцій.

Отже, для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати оформлені належним чином податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Відтак, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 343, 349, 350 , 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 у справі № 815/6152/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко