Справа № 420/7629/20
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7629/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) до товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП-ВІЖН 2000» (65114, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 140 А; ), товариства з обмеженою відповідальністю «Індіго Груп» (61010, м. Харків, вул. Гімназійна Набережна, буд. 16, офіс 100; ) про визнання недійсним договору, укладеного між ТОВ "ТОП-ВІЖН 2000", та ТОВ «Індіго Груп», , на підставі якого було виписано та зареєстровано податкову накладну № 4442 від 23.04.2020р., -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДПС в Одеській області до товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП-ВІЖН 2000», товариства з обмеженою відповідальністю «Індіго Груп», в якому позивач просить визнати недійсним договір, укладений між ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000», та ТОВ «Індіго Груп», , на підставі якого було виписано та зареєстровано податкову накладну № 4442 від 23.04.2020р.

Ухвалою від 10.09.2020 р. відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи; зобов`язано ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000 та ТОВ «Індіго Груп» надати до Одеського окружного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали належним чином засвідчені копії документів, які були складені до, під час та після укладення договору, на підставі якого було виписано та зареєстровано податкову накладну № 4452 від 23.04.2020р., а саме: договір, на підставі якого було реалізовано/придбано послуги «Посадка саджанців з поливом», платіжні доручення про сплату за надані послуги (товар), акти виконаних робіт.

Ухвалою суду від 23.09.2020р. призначено проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; призначено підготовче засідання по справі на 20.10.2020 р.

Ухвалою суду від 20.10.2020 р. зупинено провадження по справі до 18.11.2020 р. ; призначено підготовче засідання на 18.11.2020 р.

Ухвалою суду від 18.11.2020 р. продовжено строк, на який зупинено провадження в адміністративній справі до 10.12.2020 р.; призначено підготовче засідання на 10.12.2020р.

Ухвалою суду від 10.12.2020р. підготовче провадження в адміністративній справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 18.12.2020 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сукупність пов`язаних між собою фінансових та господарських операцій ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000» та ТОВ «Індіго Груп» не мають очевидного економічного сенсу та їх здійснення було направлене на приховування реального змісту фінансової операції. Зокрема, ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000» та ТОВ «Індіго Груп» укладено правочин, предметом якого було надання послуг з посадки саджанців з поливом. 23.04.2020р. ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000» виписано на адресу контрагента податкову накладну №4452 від 23.04.2020 р. на загальну суму 192926,52 грн., в т.ч. ПДВ з номенклатурою товару «посадка саджанців з поливом». Проте, ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000» не надавалась фінансова звітність малого підприємництва за 2019 р. та 1 квартал 2020 року; декларація з податку на прибуток за 2019р. податкові розрахунки сум доходу, нарахованих (сплачених) на користь платників податку, і сум утриманих з них податку (форма 1-ДФ) за 1 квартал 2020 р. Відтак, посилаючись на те, що фінансові та господарські операції ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000» та ТОВ «Індіго Груп» не мають очевидного економічного сенсу та їх здійснення було направлене на приховування реального змісту фінансової операції, выдповідач зазначив про наявність підстав для визнання недійсним договору, укладеного між ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000» () та ТОВ «Індіго Груп» (), на підставі якого було виписано та зареєстровано податкову накладну № 4442 від 23.04.2020р.

12.10.2020р. (вх. № 42165/20) від ТОВ «Індіго Груп» надійшла заява про надання документів та пояснень та розгляд справи за відсутності представника, в якій, зокрема, зазначено про наявність підстав для оскарження правочину лише у виключних випадках, проте оскаржуваний договір не порушує публічний порядок, доказів порушення вказаним правочином суттєвих основ правопорядку або факту вчинення злочину з незаконного заволодіння майном не надано.

До судового засідання 18.12.2020 р. усі учасники справи не з`явивись, явку представників не забезпечили, про дату, час та місце проведення останнього повідомлені належним чином та завчасно.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000» () зареєстровано як юридичну особу 23.09.2010 р. (запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань №0041294).

ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000» знаходиться на податковому обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області, а саме в Південному управлінні у м. Одесі, Київська ДПІ.

ТОВ «Індіго Груп» (запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань №0024318).

ТОВ «Індіго Груп» знаходиться на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Харківський області, а саме в Східному управлінні, Індустріальна ДПІ.

14.04.2020р. між ТОВ «Індіго Груп» (замовник) та ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000» (виконавець) укладено договір №14П, відповідно до п. 1 якого виконавець зобов`язується виконати послуги з посадки саджанців з поливом за адресою: Харківська область, Богодухівський район, селище Максимівка, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити зазначені роботи згідно акту прийняття-здачі виконаних робіт, у строки та на умовах, визначених цим договором (а.с. 104-105).

23.04.2020р. ТОВ «Індіго Груп» та ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000» складено акт здачі-приймання робіт (наданя послуг) № 4452, відповідно до якого виконавцем (ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000») були виконані роботи (надані послуги) з посадки саджанців з поливом на газальну суму192926,52 грн., в т.ч. ПДВ 32154,42 грн. (а.с. 106).

23.04.2020р. ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000» виписано податкову накладну № 4452 від 23.04.2020р. на загальну суму 192926,52 грн., в т.ч. ПДВ 32154,42 грн. із номенклатурою товару «Посадка саджанців з поливом» (а.с. 107), яку зареєстровано в ЄРПН 07.07.2020р.

Посилаючись на ненадання ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000» фінансової звітності, декларації з податку на прибуток за 2019 рік, податкових розрахунків сум доходу, нарахованих (сплачених) на користь платників податку, і сум утриманих з них податку (форма 1-ДФ) за 1 квартал 2020 р. та на те, що фінансові та господарські операції ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000» та ТОВ «Індіго Груп» не мають очевидного економічного сенсу та їх здійснення було направлене на приховування реального змісту фінансової операції, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 20.1.30 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Відтак, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними (як то у випадках ухилення від сплати податків, тощо) та щодо застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами, зокрема, шляхом подання позовів до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 4.12.2018р. у справі №2а-0770/2203/12, постанові від 2.10.2018р. у справі №817/274/17, від 12.03.2020 р. у справі №2a-0770/2208/12.

Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першої статті 205 ЦК передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК).

Частиною третьою статті 203 ЦК передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК).

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК).

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6 ст. 203 ЦК).

Частиною першою статті 215 ЦК визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ч. 2 ст. 215 ЦК).

Водночас, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК).

Аналіз вказаного в сукупності дає суду підстави дійти висновку, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 228 ЦК, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (ч. 2 ст. 228 ЦК).

Згідно з частиною третьою статті 228 ЦК, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

З аналізу вказаних норм законодавства випливає наявність двох окремих видів недійсності правочинів: ті, що порушують публічний порядок та є нікчемними, і ті, що вчинені з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства, і є оспорюваними, - недійсність їх прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність в судовому порядку на підставах, установлених законом.

Таким чином, застосування наслідків недійсного правочину, які були укладені з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, передбачених частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України, здійснюється до правочинів, недійсність яких встановлюється судом.

При цьому, для кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватись вина сторони, внаслідок чого необхідно довести наявність умислу у сторін при укладенні та вчиненні конкретного правочину щодо настання певних протиправних наслідків.

Обгрунтовуючи наявність підстав для визнання недійсним договору, укладеного між ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000», та ТОВ «Індіго Груп», , на підставі якого було виписано та зареєстровано податкову накладну № 4442 від 23.04.2020р., відповідач зазначив, що відповідно до фактичних обставин справи фінансова звітність малого підприємництва за 2019 рік та 1 кв. 2020 року ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000» - не надавалась, декларація з податку на прибуток за 2019 рік також не надавалась. В свою чергу, податкові розрахунки сум доходу, нарахованих (сплачених) на користь платників податку, і сум утриманих з них податку (форма 1-ДФ) за 1 квартал 2020 р. до органів ДПС не надавалась. Звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) не надавались.

Також відповідач зазначив, що в ході аналізу ЄРПН встановлено, що ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000» зареєстровано податкові накладні за період червень - липень 2020 року на ТОВ «Індіго Груп» () та ПРЕДСТАВНИЦТВО «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ BE САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» () з номенклатурою товару: Посадка саджанців з поливом, мінеральний грунт (інші піски) на загальну суму 492 926,52 грн., в т.ч. ПДВ 82 154,42 грн.

Також відповідачем зазначено, що згідно «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» за червень 2020 року ТОВ «ІНДІГО ГРУП» () та ПРЕДСТАВНИЦТВО «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ BE САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» () в Розділі II. «Податковий кредит» не зазначили ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000», що, за твердженнями податкового органу, підтверджено робіжностями в Автоматизованій системі співставлення.

Однак, продажу товару з номенклатурою придбаною від ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000» у ТОВ «ІНДІГО ГРУП» та ПРЕДСТАВНИЦТВА «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ ТІДЖАРЕТ BE САНАЇ АНОНІМ ШИРКЕТІ» пр 2020 року не встановлено.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, керівником ТОВ «ТОП-ВІЖН 2000» () є Петренко Віталія Федорівна . Керівником ТОВ «Індіго Груп» () є Кондаков Олександр Юрійович .

Факту наявності вироків щодо керівників відповідачем не доводилось та належними доказами не підтверджувалось.

Жодних інших належних доказів, які б підтверджували укладення вказаного спірного правочину з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, та які б свідчили про його нікчемність, позивачем не надано.

При цьому, зазначені в обгунтування правової позиції доводи стосуєються правової оцінки господарської операції по суті та питання дотримання/недотримання вимог податкового законодавства в частині податкових обов`язків платників податків, а не оцінки дійсності чи недійсності правочину (договору) як такого.

Суд також зазначає, що відповідно до вимог п. 201.1 статті 201 ПК (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата складання податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;

й) індивідуальний податковий номер.

Отже, серед обов`язкових реквізитів податкової накладної відсутні відомості щодо договору.

Разом з тим, доказів того, що податкова накладна № 4452 від 23.04.2020р. складена у зв`язку з виконанням будь-якого іншого договору матеріали справи не містять. Опис наданих послуг, зазначений у зазначеній податковій накладній - «посадка саджанців з поливом», співпадає з предметом договору №14П від 14.04.2020р.

На підставі вищезазначеного, враховуючи встановлені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності обставин для визнання даного правочину недійсним, в зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297, 371, 382 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) до товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП-ВІЖН 2000» (65114, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 140 А; ), товариства з обмеженою відповідальністю «Індіго Груп» (61010, м. Харків, вул. Гімназійна Набережна, буд. 16, офіс 100; ) про визнання недійсним договору, укладеного між ТОВ "ТОП-ВІЖН 2000", та ТОВ «Індіго Груп», , на підставі якого було виписано та зареєстровано податкову накладну № 4442 від 23.04.2020р.,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.