Справа № 240/6873/20
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
28 грудня 2020 року м. Житомир справа № 240/6873/20
категорія 112030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Токаревої М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення,
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у якому просить:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.03.2020 № 65 щодо утримання з ОСОБА_1 суми надміру виплаченої пенсії за період з 01.10.2017 по 31.10.2017.
В обгрунтування позову позивач вказує, що ним було отримано рішення відповідача № 65 про утримання з нього надміру виплачених сум пенсії, яка утворилася за період з 01.10.2017 по 31.10.2017, починаючи з 01.04.2020 до повного погашення. Позивач вказує, що ним не подавались жодні недостовірні відомості до пенсійного фонду, а тому оскаржуване рішення є протиправним та його слід скасувати. Крім того, позивач вказує, що винесенню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.03.2020 № 65 передувало винесення рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 31.10.2019 №127 аналогічного змісту, оцінку правомірності якого було надано судовим рішенням Житомирського окружного адміністративного суду при розгляді адміністративної справи №240/763/20. Також позивач вказає, що фактично підставою для винесення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, як оскаржуваного рішення, так і рішення від 31.10.2019 №127 є один акт №2897 про результати перевірки щодо обґрунтованості відомостей, зазначених у довідці від 05.07.1992 №353 "Про заробітну плату для обчислення пенсії".
Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників судового розгляду.
Відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву за змістом якого він просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказано, що відповідно до акту №2897 від 28.03.2018 про результати перевірки щодо обґрунтованості відомостей, зазначених у вказаній довідці, встановлено недостовірні відомості зазначені в описовій частині. Відділом освіти виконкому Коростенської міської ради видана нова довідка про заробіток для обчислення пенсії №184 від 29.03.2018 та роз`яснено, що розбіжності виникли в зв`язку з розбивкою сум доплат згідно зі ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Крім того, відповідач вказує, що у рішенні Житомирського окружного адміністративного суду та постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду, при тому що у відзиві на попередній позов позивача було вказано на рішення Управління про утримання надміру виплачених пенсій №65 від 10.03.2020, питання щодо скасування зазначеного рішення не розглядалось та рішення в цій частині не приймалось, а тому і підстав для його скасування Управлінням немає.
Ухвалою від 30.09.2020 було відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання чинності рішенням у справі №240/743/20.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та з 10.07.1992 отримує пенсію за віком, з 22.04.1998 отримує пенсію на підставі Закону України "Про державну службу".
З 01.10.2017 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV(далі - Закон №1058-ІV), нараховану на підставі документів, які знаходяться в матеріалах пенсійної справи та з урахуванням довідки про заробітну плату від 05.07.1992 №353 за період роботи з липня 1991 по червень 1992 року, видану відділом освіти Коростенської міської ради Житомирської області, що сторонами не заперечується.
Відповідно до акту від 28.03.2018 №2897 про результати перевірки щодо обґрунтованості відомостей, зазначених у довідці від 07.1992 №353 "Про заробітну плату для обчислення пенсії", виданою ОСОБА_1 відділом освіти Коростенської міської ради Житомирської області встановлено недостовірність відомостей зазначених в описовій частині.
Листом від 10.05.2018 Коростенське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 , що у зв"язку із надходженням акту перевірки заробітної плати йому буде зменшено розмір пенсії з 01.06.2018.
Не погоджуючись з такими діями відповідача та рішенням відповідача №127 від 31.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного судуд з відповідним позовом.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року, у справі № 240/743/20, позові вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 01.06.2018, у зв`язку із надходженням акту Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №2897 від 28.03.2018 про результати перевірки щодо обґрунтованості відомостей, зазначених у довідці №353 від 05.07.1992, виданій відділом освіти Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі довідки №353 від 05.07.1992, виданої відділом освіти Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, починаючи з 01.06.2018.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 31.10.2019 №127 про утримання надміру виплачених сум пенсій з ОСОБА_1 ..

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Житомирської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , утримані відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 31.10.2019 №127, суми пенсії.

В подальшому, листом ГУПФУ в Житомирській області від 18.03.2020 повідомлено ОСОБА_1 , що сума переплати пенсії, згідно акту від 28.03.2018 № 2897, переглянута і буде складати 12 874,67 грн.

7 квітня 2020 року ОСОБА_1 отримав копію рішення ГУПФУ від 10.03.2020 № 65 за змістом якому зазначено, що відповідач вирішив стягнути додатково 2175 грн. 31 коп. надмірно сплаченої пенсії.

Вважаючи такі дії відповідача та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.03.2020 № 65 протиправним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 50 Закону №1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Згідно зі статтею 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Отже, обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

При цьому, порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений статтею 50 Закону №1058-IV та статтею 103 Закону №1788-ХІІ, за правилами яких суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку (не більше як 20 % пенсії).

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону №1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017).

Таким чином, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - внаслідок зловживань з їх боку, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.

Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, судам слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Приписами ч.4 ст.78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом враховується, що Житомирським окружним адміністративним судом у рішення від 17.04.2020, яке набрало законної сили 17.09.2020 було надано оцінку акту №2897 про результати перевірки щодо обґрунтованості відомостей, зазначених у довідці від 05.07.1992 №353 "Про заробітну плату для обчислення пенсії", який слугував також підставою для винесення відповідачем рішення №65 від 10.03.2020 та обставинам викладеним у ньому, а тому суд при розгляді даної справи не надає їм оцінки.

У вказаному судовому рішення з цього приводу також констатовано, що в даному випадку відповідачем у встановленому законом порядку не доведено факт зловживання з боку позивача, його вини чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних, що призвело до отримання переплати пенсії, переплата утворилася лише у зв`язку з несвоєчасними, необачними діями органу Пенсійного фонду України щодо зменшення розміру пенсії з підстав подання страхувальником недостовірних даних, які в свою чергу також в установленому законом порядку не доведено, а тому підстави для стягнення з пенсіонера надміру виплачених сум пенсії відсутні.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з висновків Європейського суду з прав людини перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам II проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 вказаного Кодексу).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Беручи до уваги приписи зазначених норм, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити в повному обсязі.

В силу приписів ст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РОНКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир,10003, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10.03.2020 № 65 щодо утримання з ОСОБА_1 суми надміру виплаченої пенсії за період з 01.10.2017 по 31.10.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева