Справа № 520/9473/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2020 р.Справа № 520/9473/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , П`янової Я.В. ,

за участю: секретаря судового засідання - Губарєвої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 року (суддя Сагайдак В.В.; м. Харків; повний текст рішення складено 20.02.2020) по справі № 520/9473/19

за позовом Військової частини НОМЕР_1

до ОСОБА_1
про стягнення збитків, нанесених державі,

ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 (далі по тексту позивач, ВЧ НОМЕР_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 (в дохід держави) збитки нанесені державі у сумі 95572,02 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані дії відповідача є протиправними та такими, що суперечать нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 по справі № 520/9473/19 в задоволенні адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про стягнення збитків, нанесених державі відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 по справі № 520/9473/19 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що на час виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 , направленням на військовий облік до Орджонікідзевського РВК м. Харкова, за ОСОБА_1 рахувалась заборгованість за збитки, нанесені державі, в розмірі 95572, 02 грн.. Вказана заборгованість ОСОБА_1 на час звернення Військової частини НОМЕР_1 з адміністративним позовом до суду і по теперішній час не відшкодована. Вказує, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану Державі», відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався..

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що під час проходження ОСОБА_1 військової служби у Військовій частині НОМЕР_4 останнього притягнуто до матеріальної відповідальності відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 05.09.2007 року №755, на загальну суму 109173,72 грн. по факту нестачі матеріальних засобів на складі інженерно-аеродромної служби.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 28.09.2007 року №838 Про доповнення до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 05.09.2007 року №755 суму притягнення до матеріальної відповідальності прапорщика ОСОБА_1 збільшено на 1241,44 грн..

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 прапорщика ОСОБА_1 , старшого авіаційного механіка групи регламенту та ремонту авіаційних двигунів технічно - експлуатаційної частини авіаційної техніки, призначеного наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 16.08.2009 року №66-пм техніком (з безпеки дорожнього руху) начальником контрольно-технічного пункту технічної частини військової частини НОМЕР_1 , виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_4 та направлено для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 (м. Харків).

На початку 2011 року ОСОБА_1 звертався до Харківського адміністративного суду з позовною заявою про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_4 №755 від 05.09.2007 року, проте у зв`язку з пропущенням строків позовної давності його заяву залишено без розгляду.

Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №130-пм від 27.10.2011 року прапорщик ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку контракту. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №257 від 25.11.2011 року військовослужбовець виключений зі списків особового складу та направлений на військовий облік до Орджонікідзевського РВК м. Харкова(а.с.9).

На день виключення зі списків особового складу частини заборгованість ОСОБА_1 складала 95572,02 грн.

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути збитки, завдані державі у сумі 95572,02 грн..

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 05.11.2014 у справі №636/93/14-ц позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22.01.2015 р. апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 відхилено.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 05 листопада 2014 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 жовтня 2015 року рішення скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав порушення правил предметної підсудності спору.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 26 жовтня 2016 року провадження у справі за позовом ВЧ НОМЕР_1 закрито.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2017 року ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 26 жовтня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 13.02.2019 р. касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 26 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2017 року залишено без змін.

Оскільки зазначені збитки нанесені державі у сумі 95572,02 грн. відповідачем не сплачено у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що питання про відшкодування матеріальної шкоди військовослужбовцями, притягнутими до матеріальної відповідальності в період проходження ними військової служби, вирішується в безспірному порядку шляхом виконання нотаріусом виконавчого напису.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Пунктами 1, 4 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Положення), передбачено, що це положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовослужбовців, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду.

Відповідно до пункту 32 Положення, на притягнутих до матеріальної відповідальності звільнених з військової служби військовослужбовців і військовозобов`язаних після закінчення зборів, які не відшкодували заподіяної ними державі шкоди, в 10-денний термін після дня вибуття їх з військової частини до суду за місцем їх постійного проживання (роботи) надсилаються виконавчі написи органів, що виконують нотаріальні дії. Для отримання виконавчого напису командир (начальник) військової частини подає органам, що виконують нотаріальні дії, довідки про суму заборгованості, яка підлягає стягненню.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні за змістом положення містяться у пункті 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

При цьому, пунктом 3.2 Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік).

Пунктом 7 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з притягнутих до матеріальної відповідальності звільнених з військової служби військовослужбовців і військовозобов`язаних після закінчення зборів, які не відшкодували заподіяної ними державі шкоди, подається довідка командира (начальника) військової частини про суму заборгованості, що підлягає стягненню.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Колегія суддів зазначає, що стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що на час виникнення спірних правовідносин, відшкодування заподіяної державі шкоди особами, які притягнуті до матеріальної відповідальності та звільнені з військової служби, здійснювалось на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з ухвали Апеляційного суду Харківської області від 22.01.2015, 13 листопада 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А., вчинено виконавчий напис, вимоги Командування Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України задоволено та з ОСОБА_1 на користь вказаної Військової частини (в дохід держави) стягнуто майнову шкоду у сумі 95572,02 грн..

Однак, колегія суддів зауважує, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.12.2015 по справі № 638/1438/15-Ц виконавчий напис від 13.11.2014 року, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко Оленою Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 1589, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 заборгованості за завдану ним майнову шкоду у розмірі 96572,02 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26.05.2016 по справі №638/1438/15-ц апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 в особі командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 відхилено. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.12.2015 по справі № 638/1438/15-Ц залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.11.2016 по зазначеній справі касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України відхилено. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2016 року залишено без змін.

Колегія суддів зазначає, що доказів добровільного відшкодування завданої державі в особі Військової частини НОМЕР_1 майнової шкоди ОСОБА_1 в розмірі 96572,02 грн. матеріали справи не містять, отже, за відповідачем по теперішній час обліковується зазначена заборгованість.

При цьому, колегія суддів зауважує, що на час розгляду даного позову судом, підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначав Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-IX (далі - Закон № 160-IX).

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 3 Закону № 160-IX, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 160-IX, особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Відповідно до п. 1, 5, ч. 1, ст. 6 Закону № 160-IX, особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі, зокрема, виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 7 Закону № 160-IX, розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 160-IX, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №130-пм від 27.10.2011 року прапорщик ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку контракту. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №257 від 25.11.2011 року військовослужбовець виключений зі списків особового складу та направлений на військовий облік до Орджонікідзевського РВК м. Харкова(а.с.9).

Як встановлено судом, під час проходження ОСОБА_1 військової служби у військовій частині НОМЕР_4 , його притягнуто до матеріальної відповідальності, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 05.09.2007 року №755, на загальну суму 109173,72 по факту нестачі матеріальних засобів на складі інженерно-аеродромної служби.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 28.09.2007 року №838 Про доповнення до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 05.09.2007 року №755 суму притягнення до матеріальної відповідальності прапорщика ОСОБА_1 збільшено на 1241,44 грн.

Судовим розглядом встановлено, що на початку 2011 року ОСОБА_1 звертався до Харківського адміністративного суду з позовною заявою про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_4 №755 від 05.09.2007 року, проте у зв`язку з пропущенням строків позовної давності його заяву залишено без розгляду.

Інших доказів скасування зазначених наказів матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, враховуючи те, що на час розгляду справи судом, підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначено Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-IX, а також те, що на час розгляду цієї справи відповідачем не надано суду доказів добровільного відшкодування завданої державі в особі військової частини НОМЕР_1 майнової шкоди в розмірі 95572,02 грн., колегія суддів вважає необхідним стягнути її з останнього в повному розмірі на користь позивача.

При прийнятті рішення у даній справі суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 05.12.2018 у справі № 818/1688/16, в якій вказано, що спори щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень віднесено до розгляду в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Суд враховує, що в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог військової частини НОМЕР_1 , а, відтак, вважає останні такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене вище, рішення суду першої інстанції прийнято при неповному з`ясуванні обставин у справі, з порушенням норм матеріального і процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення з прийняттям постанови про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 року по справі № 520/9473/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) (в дохід держави) збитки нанесені державі у сумі 95572 (дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн. 02 коп..

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 24.12.2020 року