Справа № 460/9519/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
24 грудня 2020 року м. Рівне №460/9519/20
Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Зозуля Д.П., після одержання позовної заяви
Релігійної громади парафії Святого Миколая-Чудотворця Рівненсько-Волинської єпархії Української Автокефальної Православної Церкви
до Комунального підприємства "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації"
провизнання дій протиправними та скасування реєстрації права власності,
Релігійна громада парафії Святого Миколая-Чудотворця Рівненсько-Волинської єпархії Української Автокефальної Православної Церкви (далі позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання дій та рішення Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» щодо реєстрації 13.07.2011 року права власності на будинок АДРЕСА_1 за Консисторією (єпархіальним управлінням) Рівненсько-Волинської єпархії УАПЦ протиправними та скасування реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_1 за Консисторією (єпархіальним управлінням) Рівненсько-Волинської єпархії УАПЦ , проведену Комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації 13.07.2011 року.
Обґрунтовуючи позовну заяву, Релігійна громада парафії Святого Миколая-Чудотворця Рівненсько-Волинської єпархії Української Автокефальної Православної Церкви зазначає, що згідно даних Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації у інвентарній справі № 2024 по АДРЕСА_1 знаходиться посвідчення № 73-Г про право особистої власності на вказане будинковолодіння, видане 24.02.1845 року міськжитлокомунгоспом, згідно якого воно належало общині Рівненської Православної Соборної Церкви. При поточній інвентаризації 30.09.1946 року дане будинковолодіння належало міськжитлокомунгоспу, з 23.12.1983 року в кадастрових книгах це будинковолодіння зареєстровано за державою. Після неодноразових звернень вірян Української Автокефальної Православної Церкви рішенням Рівненської міської ради № 567 від 10.12.2001 року вказана будівля по АДРЕСА_1 була передана у власність Рівненсько-Волинському єпархіальному управлінню УАПЦ (Українська автокефальна православна церква), а 05.04.2002 року міський голова В. Чайка видав розпорядження № 795-р про реєстрацію права власності за Українською Автокефальною Православною Церквою (Рівненсько-Волинська єпархія). На підставі розпорядження № 795-р від 05.04.2002 року Рівненським міським бюро технічної інвентаризації 08.04.2002 було видано та зареєстровано в реєстровій книзі № 8 за реєстровим № 119-906 свідоцтво про реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 за Українською Автокефальною Православною Церквою (Рівненсько-Волинська єпархія). За кошти парафіян УАПЦ будівля по АДРЕСА_1 була відремонтована, за погодженням уповноважених державних органів на одній її половині був зведений купол, у зв`язку з чим вона набула вигляду культової споруди і стала використовуватися для проведення богослужінь (до теперішнього часу). 14.09.2004 року відбулася державна реєстрація релігійної громади парафії Святого Миколи-Чудотворця Рівненсько-Волинської єпархії Української Автокефальної Православної Церкви м. Рівне вул. Словацького,12. За позовом Рівненсько-Волинського єпархіального управління УАПЦ постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.11.2008 року (справа №2-а-3142/08) розпорядження міського голови № 795-р від 05.04.2002 року про реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 за УАПЦ (Рівненсько-Волинська єпархія) та Свідоцтво про реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 ) від 08.04.2002 року були скасовані. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2009 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 10.11.2008 року було скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку з тим, що даний спір не є публічно-правовим, а стосується цивільного права, що виключає його розгляд в порядку адміністративного судочинства. Незважаючи на вищевикладене і відсутність судового рішення про скасування розпорядження міського голови № 795-р від 05.04.2002 року про реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 ) та Свідоцтва про реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 ) від 08.04.2002 року, розпорядженням № 659-р від 11.07.2011 року міського голови В.Хомка право приватної власності на будівлю загальною площею 159,9 кв.м. на АДРЕСА_1 було передано Консисторії (єпархіальне управління) Рівненсько-Волинської єпархії Української Автокефальної Православної Церкви. 13.07.2011 року комунальне підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» зареєструвало право власності на будинок АДРЕСА_1 за Консисторією (єпархіальним управлінням) Рівненсько-Волинської єпархії УАПЦ. Вважаючи дії та рішення комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» в частині реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_1 за Консисторією (єпархіальним управлінням) Рівненсько-Волинської єпархії УАПЦ є протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Перевіривши наведені у адміністративному позові доводи, суддя вважає, що у відкритті провадження у даній адміністративній справі слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно пункту 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи
Відповідно до частини першої ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, а також у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення (виконання або невиконання такою стороною зазначених функцій).
Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Вирішуючи питання про юрисдикцію суду, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.
Позивач мотивував позов тим, що рішенням про державну реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_1 були порушені його права власника, оскільки інша юридична особа набула права власності на його майно шляхом вчинення спірних реєстраційних дій та прийняття рішення від 13.07.2011.
Предметом позову є визнання дій та рішення Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» щодо реєстрації 13.07.2011 року права власності на будинок АДРЕСА_1 за Консисторією (єпархіальним управлінням) Рівненсько-Волинської єпархії УАПЦ протиправними та скасування реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_1 за Консисторією (єпархіальним управлінням) Рівненсько-Волинської єпархії УАПЦ , проведену Комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації 13.07.2011 року.
Частина друга статті 16 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України передбачає серед способів захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. А також вказує, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).
Якщо порушення своїх прав особа обґрунтовує наслідками, спричиненими рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які ця особа вважає неправомірними та такими, що призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, які мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень, дій чи бездіяльності та скасування відповідних актів є способом захисту цивільних прав й інтересів.
Отже, не є публічно-правовим спір суб`єкта приватного права - фізичної чи юридичної особи - щодо управлінських дій суб`єкта владних повноважень, які були спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав третьої особи. Такий спір є спором про цивільне право, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовані нормами цивільного й адміністративного права.
Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності правовстановлюючих документів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов`язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких документів.
Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право. А тому такі спори мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.
Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.
У цій справі на підставі державної реєстрації права власності у іншої особи виникло речове право, правомірність набуття якого оспорює позивач. А тому цей спір стосується приватноправових відносин і не може розглядатися за правилами адміністративного судочинства.
Близьких за змістом висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 15 травня 2018 року у справі № 815/7121/14 та від 23 травня 2018 року у справі № 802/233/16-а, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 02.10.2019 у справі № 814/2030/17.
З врахуванням наведеного та фактичних обставин справи суддя вважає, що позовні вимоги в даній справі не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Керуючись статтями 170, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Релігійної громади парафії Святого Миколая-Чудотворця Рівненсько-Волинської єпархії Української Автокефальної Православної Церкви до Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання дій та рішення Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» щодо реєстрації 13.07.2011 року права власності на будинок АДРЕСА_1 за Консисторією (єпархіальним управлінням) Рівненсько-Волинської єпархії УАПЦ протиправними та скасування реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_1 за Консисторією (єпархіальним управлінням) Рівненсько-Волинської єпархії УАПЦ , проведену Комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації 13.07.2011 року.
Роз`яснити Релігійній громаді парафії Святого Миколая-Чудотворця Рівненсько-Волинської єпархії Української Автокефальної Православної Церкви, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Рівненської області у порядку господарського судочинства.
Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повну ухвалу суду складено 24 грудня 2020 року.

Суддя Д.П. Зозуля