Справа № 233/4510/20
Суддя: Левчук О. О.
Дата ухвалення: 2020-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

233 № 233/4510/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Левчук О.О.

з участю секретаря судового засідання: Рамазанової В.Х.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Костянтинівка адміністративну справу №233/4510/20 за позовом:

ОСОБА_1 , проживаючого за адресом: АДРЕСА_1

до

інспектора роти №1 взводу №2 БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП Євсейчика Дмитра Віталійовича, юридична адреса: Донецька область м. Краматорськ вул. Магістральна, 2

третя особа: Департамент патрульної поліції, юридична адреса: 03048 м. Київ вул. Федора Ернста, 3

про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

Обставини справи:

08.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із адміністративними позовом до інспектора роти №1 взводу №2 БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП Євсейчика Дмитра Віталійовича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, пославшись на таке:

17.09.2020 позивач, дійсно керував транспортним засобом Skoda kodiaq державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому рухався з безумовним дотриманням Правил дорожнього руху. Позивач рухався з боку м. Костянтинівка по напрямку в м. Краматорськ. Позивач був зупинений працівниками поліції, а саме інспектором роти №1 взводу №2 БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ОСОБА_2 . Підійшовши до Позивача, Відповідач звинуватив останнього в порушенні п.12.4 Правил дорожнього руху в Україні (далі - ПДР).

Позивач заявив клопотання про переніс розгляду справи до Костянтинівського ВП Бахмутського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області та про необхідність скористатися юридичною допомогою.

Відповідач частково задовольнив клопотання та вручив Позивачу повідомлення про запрошення 22.09.2020 о 13.00год. до підрозділу патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янськ за адресою м. Краматорськ вул. Магістральна буд.20 для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

19.09.2020 Позивач направив на адресу Відповідача клопотання про перенесення розгляду справи до Костянтинівського ВП Бахмутського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області та ознайомлення з матеріалами справи, відповідно до ч.1 статті 268, ч.2 статті 267 КУпАП, ст.59 та 64 Конституції України.

29.09.2020 в зв`язку з тим, що Позивач не отримав відповіді на своє клопотання та йому не було надано можливості ознайомитись з матеріалами справи, а також в зв`язку з виникненням обставин непереборної сили Позивачем було надіслано ще одне клопотання про перенесення розгляду справи до Костянтинівського ВП Бахмутського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області.

Зазначене клопотання було обгрунтоване наступними факторами:

По перше:, відповідно до відомостей сайту http://patrol.police.gov.ua/contact/upravlinnva-patrulnovi-politsivi-v-m-slov-vansku-ta- kramatorsku/ - «На підставі постанови КМУ від 11.03.2020 №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19 в управліннях патрульної поліції по всій Україні прийом громадян - обмежено!

Ведеться прийом лише з невідкладних питань, а саме:

Видача евакуйованого транспортного засобу;

Повернення посвідчення водія відповідно до судового рішення (за умови закінчення строку дії тимчасового дозволу на право керування та за наявності судового рішення).

Більш детальну інформацію про обмеження прийому громадян в управлінні патрульної поліції у вашому місті читайте на офіційних фейсбук-сторінках патрульної поліції.

З усіх інших питань просимо звертатися до управлінь патрульної поліції у вашому місті письмово. Адреси та електронні пошти можна дізнатися: за посиланням .»

Як вбачається з відомостей сайту розгляд справ про адміністративні правопорушення в батальйоні патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську не проводиться.

По-друге.

Відповідно до рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій яке було затверджене на позачерговому засіданні 24 вересня 2020 року м. Краматорськ увійшло до жовтої зони. м. Костянтинівка ж перебувала в зеленій зоні. Тому з метою уникнення підвищеної можливості заразитися на СОVID -19, а задля того, щоб прибути на розгляд справи до м. Краматорськ мені необхідно було скористатися трьома видами громадського транспорту (до батальйону патрульної поліції та аналогічно у зворотному напрямку).

По-третє.

Задля того, щоб прибути на розгляд справи до м. Краматорськ позивачу необхідно було витратити 124 гривні. І це при тому, що він не скоював жодних порушень ПДР, а все- одно був би змушений витратити кошти.

Позивач вважає, що саме для цього і було прийнято статтю 276 в КУпАП що адміністративна справа може бути розглянута за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

21.09.2020 позивач зателефонував до канцелярії батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янськ, з метою подати усне клопотання інспектору роти №1 взводу №2 БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Євсейчик Дмитру Віталійовичу про перенесення розгляду адміністративної справи за місцем проживання та передачу усіх матеріалів зазначеної справи до Костянтинівського ВП Бахмутського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області, оператором канцелярії батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янськ було запропоновано звертатись до Відповідача письмово, що і було неодноразово зроблено Позивачем.

02.10.2020 Позивач поштою отримав постанову про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 статті 122 КУпАП та повідомлення про запрошення до батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську на 13год. 00хв. 30.09.2020, що підтверджується даними с сайту Укрпошта трек-номер 788.

Таким чином Відповідач під час розгляду справи порушив вимоги статті 278 КУпАП, а саме не з`ясував чи було сповіщено особу яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зазначена обставина зумовила порушення прав Позивача передбачених статтею 268 КУпАП.

Зазначені дії поліцейського вважає є протиправними, а постанова є незаконною, необгрунтованою та винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню за таких підстав:

Так, відповідно до змісту оскаржуваної постанови серія ЕАМ № 3215993 від 30.09.2020 - «17.09.2020 о 17.40 водії керуючи тз рухався зі швидкістю 77км/год при цьому перевищив обмеження швидкості руху в населеному пункті на 27км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем ТruСаm lti 20/20 ТС000744. Велась відеофіксація на bodycam ан 00026 та ан 00037/ чим порушив п.12.4 ПДР - Порушення швид. Режиму в населених пунктах (дозвол. швид. Не більше 50 км/год)»

Зі змісту оскаржуваної постанови взагалі не зрозуміло де саме було скоєно ймовірне правопорушення. Та ким саме воно було скоєно.

Так в постанові серія ЕАМ №3215993 від 30.09.2020 зазначено «...водії керуючи ...» - з множинного відмінку можна зробити висновок, що було декілька водіїв, а хто саме з них скоїв ймовірне правопорушення Відповідач під час розгляду справи не з`ясував. Вирогідність технічної помилки в написанні можно виключити за тих обставин, що букви «Й» та «ї» знаходяться зовсім в протилежних кутах в розкладках клавіатури, тому випадковість натискання виключена.

Також, в постанові серія ЕАМ №3215993 від 30.09.2020, не зазначено, де саме було скоєно ймовірне правопорушення в межах міста чи ні. Якщо в межах міста то якого? На якій вулиці?

В постанові серія ЕАМ №3215993 від 30.09.2020 зазначено: «17.09.2020 о 17.40 водії керуючи тз рухався зі швидкістю 77км/год», а де саме рухався з зазначеною швидкістю водії не зазначено. Тобто Відповідач встановив, що водій рухався зі швидкістю 77 км/год, що на 27 км/год перевищує обмеження швидкості в населеному пункті.

З зазначеного в постанові серія ЕАМ №3215993 від 30.09.2020 вбачається, що Позивач або інший водій рухався за межами населеного пункту зі швидкістю 77км/год. І ця швидкість перевищує на 27км/год дозволену в населеному пункті. В чому полягає порушення та чи було скоєно це порушення а також де воно було скоєно взагалі не зазначено.

Відповідно до повідомлення про запрошення до підрозділу поліції, яке Позивач отримав 02.10.2020, що підтверджується даними с сайту Укрпошта www.ukrposhta.ua трек-номер 788. Позивача 30.09.2020 запрошували на розгляд справи до батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янськ за адресою: м. Краматорськ, вул. Магістральна, буд.20. Проте, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови серія ЕАМ №3215993 від 30.09.2020 адміністративна справа була розглянута в м. Дружківка, а де саме не зрозуміло в якій саме будівлі. Яким чином Відповідач оцінював докази під час розгляду справи не зрозуміло, адже відповідно до відповіді т.в.о. командира батальйону Єгора Голубова, деякі з матеріалів справи які є доказами зберігаються у цифровому вигляді на сервері батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську.

Зазначена обставина свідчить про той факт, що розгляду справи відповідно до закону взагалі не було, Позивача було навмисно введено в оману задля того, щоб він не зміг бути присутнім під час розгляду справи.

Таким чином під час розгляду справи за відсутності Позивача були порушені принципи повноти, всебічності та об`єктивності розгляду справи, а Позивач був позбавлений можливості скористатися своїми правами наданими йому статтею 268 КУпАП.

Відповідно до статті 268 КУпАП - «Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.»

Відповідно до посадових обов`язків контроль за дотриманням правил дорожнього руху на території м. Дружківка здійснює Дружківське відділення поліції Краматорського відділу поліції ГУНП в Донецькій області. А тому здійснення контролю за дотриманням правил дорожнього руху співробітниками батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську є незаконною.

Відповідно до сформованої практикою Європейського суду з прав людини доктрини про плоди отруєного дерева, якщо джерело доказів є недопустимим, усі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими самими (рішення у справі «Гефген проти Німеччини», пп.50-52 рішення у справі «Шабельник проти України (№2)», п.66 рішення у справі «Яременко проти України (№2)»).

Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а й усього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав уважати, що відповідні відомості не були б здобуті за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.

Підписи Відповідача в постанові про накладення адміністративного стягнення серія ЕАМ №3215993 від 30.09.2020 та в повідомленні виданому Позивачу 17.09.2020 відрізняються, що дає підстави зробити припущення, що постанову виносила інша людина. Також посада інспектора який виносив постанову серія ЕАМ №3215993 від 30.09.2020 відрізняється від тієї що зазначена в інших документах по даній справі, що також дає підстави зробити висновок, що постанову виносила інша людина.

До постанови серія ЕАМ №3215993 від 30.09.2020 не додається жодних доказів вчинення ймовірного правопорушення. Так, в оскаржуваній постанові, відповідно до статті 283 КУпАП, зазначений технічний засіб яким вимірювалась швидкість, але не зазначено, що вивчались будь-які дані з цього приладу (фото/відео).

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України - В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Посилання на жоден з цих доказів у винесеній постанові немає.

Таким чином, належних доказів вчинення Позивачем правопорушення у Відповідача не має.

В постанову серія ЕАМ №3215993 від 30.09.2020 вже після винесення Відповідачем ручкою були внесені зміни, що підтверджується самою постановою, що є неприпустимим.

Ухвалою суду від 08.10.2020 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення сплати судового збору, позовну заяву залишено без руху (а.с.1).

Ухвалою суду від 19.10.2020 прийнято до розгляду адміністративний позов, відкрите спрощене позовне провадження у справі (а.с.25).

Ухвалою суду від 12.11.2020 витребувано докази по справі (а.с.68).

Ухвалою суду від 12.11.2020 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Департамент патрульної поліції (а.с.69).

Позивач у судовому засідання підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив наступне:

Так, відповідно до відзиву, поданого Відповідачем в розділі «Щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення» зазначено: «Під час несення служби в с.м.т. Олексієво- Дружківка на автодорозі АН-20 30км, 17.09.2020 екіпажом патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача».

Зазначена обставина не узгоджується з обставинами викладеними в оскаржуваній постанові серія ЕАМ №3215993 від 30.09.2020. В оскаржуваній постанові зазначено: «17.09.2020 о 17.40 водії керуючи тз рухався зі швидкістю 77км/год при цьому перевищив обмеження швидкості руху в населеному пункті на 27км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем ТruСаm lti 20/20 ТС000744. Велась відеофіксація на bodycam ан 00026 та ан 00037/ чим порушив п.12.4 ПДР - Порушення швид. Режиму в населених пунктах (дозвол. швид. Не більше 50 км/год)»

Відповідно до відомостей сайту, якщо прокласти відстань від початку траси Н20, то 30км буде в місті Дружківка на повороті до Дружківського автовокзалу.

Таким чином як вже зазначалося в позовній заяві з оскаржуваної постанови взагалі не зрозуміло де саме було зроблено ймовірне порушення правил дорожнього руху. Як зазначає посадова особа - Відповідач, вони несли службу в Олексіево-Дружківці то яким чином було виявлено порушення правил дорожнього руху в м. Дружківка? Також на наданих фотознімках, та самому відео з приладу ТruСаm не зазначено географічні координати, які б мали співпадати з розташуванням патруля поліції та місцем фіксації правопорушення.

Відповідач зазначає, що Позивач отримав повідомлення про призначення розгляду справи на 30.09.2020 - 25.09.2020 і посилається на роздруківку з сайту Укрпошта.

Проте, відповідач навмисно вводить Суд в оману. Так 30.09.2020 на момент нібито розгляду справи Відповідач не знав чи був належним чином сповіщений Позивач про дату та час розгляду справи. Як вже зазначалось в позовній заяві повідомлення про розгляд справи на 30.09.2020 Позивачем отримано особисто 02.10.2020 у відділенні Укрпошти №14 за адресою м. Костянтинівка Донецька обл. вул Правобережна, 256.

На підтвердження того, що на момент нібито розгляду справи Відповідач не міг знати про той факт чи сповіщено належним чином Позивача свідчить роздруківка надана Відповідачем (трек- номер поштового відправлення -788 ) відповідно до якої зазначено, що «Відправлення не вручене під час доставки».

Не зважаючи той факт, що Відповідач під час зупинки наголосив на необхідності зазначити номер мобільного телефону та Позивач зазначив номер мобільного телефону, останній з незрозумілих причин не зателефонував та не повідомив про дату та час розгляду справи, а також не поцікавився через яку причину Позивач не з`явився на розгляд справи.

Відповідач зазначає, що Позивач не надав йому жодних доказів того, що він користується послугою адвоката.

Проте, жодна правова норма не зобов`язує цього робити. Позивачу не зрозуміло які саме докази необхідні Відповідачу.

Більш того, відповідно до статті 268 КУпАП особа має право користуватись допомогою фахівця у галузі права.

Відповідач провів розгляд справи формально, так ним навіть не вивчались клопотання Позивача. У відзиві Відповідач зазначає, що Позивач в зв`язку з карантинними обмеженнями не мав змоги прибути до м. Краматорськ через відсутність міжміського сполучення.

Проте, автобусне сполучення карантинними обмеженнями не заборонялось. Позивач наголошував на тому, що м. Краматорськ було в помаранчевій зоні карантинного розподілу, а м. Костянтинівка в зеленій. І в зв`язку з необхідністю особистого захисту Позивача для обмеження контакту з людьми в помаранчевій зоні останній скористався своїм правом та заявляв декілька клопотань про передачу справи на розгляд до Костянтинівського відділення поліції Бахмутського ВП ТУ НП в Донецькій області відповідно до статті 276 КУпАП. Більш того, відповідно до відповіді Костянтинівського відділення поліції Бахмутського ВП ТУ НП в Донецькій області в останньому є посадові особи які здійснюють розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідач заявляє, що розгляд справи відбувся відповідно до вимог чинного законодавства та надає на підтвердження копію відеозапису.

Проте, зазначена копія відеозапису не є належним та допустимим доказом. Бо, на цій копії не міститься процедура розгляду справи (на думку Відповідача розгляд справи полягав у встановленні факту відсутності Позивача і все, на цьому розгляд справи був завершений. А як же оцінка доказів, вирішення клопотань та таке ін.).

А також зазначена копія відеодоказу подана з порушенням вимог ч.2 статті 99 КАС України, а саме не засвідчена електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Другого апеляційного адміністративного суду по справі №953/6701/20 від 15 жовтня 2020 року.

До того ж, відповідно до змісту оскаржуваної постанови серія ЕАМ №3215993 від 30.09.2020, адміністративна справа була розглянута в м. Дружківка, а де саме не зрозуміло в якій саме будівлі. Яким чином Відповідач оцінював докази під час розгляду справи не зрозуміло, адже відповідно до відповіді т.в.о. командира батальйону Єгора Голубова, деякі з матеріалів справи які є доказами зберігаються у цифровому вигляді на сервері батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську .

Відповідач чомусь уникає пояснень цієї обставини в відзиві на позовну заяву.

Зазначена обставина свідчить про той факт, що розгляду справи відповідно до закону взагалі не було, Позивача було навмисно введено в оману задля того, щоб він не зміг бути присутнім під час розгляду справи.

Відповідач в відзиві зазначає, що ним було роз`яснено Позивачу вимоги статей 268, 287- 289, 307-309 КУпАП статей 55, 56, 59, 63 Конституції України,

Проте коли саме це було зроблено адже відповідно до відеозаписів наданих Відповідачем останній обмежився лише статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України.

Таким чином Відповідач знову вводить Суд в оману.

Відповідач зазначає: «Крім того, слід зазначити, що для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання постанови про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, що фіксуються».

Проте зазначене не узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №338/1/17 від 26 квітня 2018 року.

П.19 постанови зазначено: візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Відповідач у відзиві зазначає, що Позивачем не надано жодних доказів, проте, Відповідач не розуміє, що відповідно до вимог ч.2 статті 77 КАС України саме на Відповідача покладається обов`язок доказування як на суб`єкта владних повноважень.

На адресу Позивача та на адресу Суду разом з відзивом Відповідачем надано копії відеозаписів які на думку Відповідача підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Проте, ці докази подані з порушенням вимог статей 77 та 99 КАС України.

Так, відповідно до вимог ч.2 статті 77 КАС України - В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як вже зазначалось до оскаржуваної постанови не додається жодного доказу крім клопотання позивача та повідомлення про перенесення розгляду справи.

Зазначена правова позиція підтверджується постановою Першого апеляційного адміністративного суду по справі №243/2067/20 від 23 липня 2020 року.

Відеозаписи надані до Суду є фрагментарними та у відповідності до частини 1 статті 99 КАС України є електронними доказами.

Відповідно частини 2 статті 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Але в порушення цієї норми копії відеозаписів наданих Відповідачем не засвідчені.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Другого апеляційного адміністративного суду по справі №953/6701/20 від 15 жовтня 2020 року.

10. Разом з цим зазначені відеозаписи не є суцільними, а е фрагментарною нарізкою та взагалі не узгоджуються між собою.

Так відповідно до відеозапису під назвою « еВООО 0917 174045» о 17 годині 40 хвилин автомобіль який ймовірно порушив правила дорожнього руху з`являється на екрані. А відповідно до відеозапису під назвою «17-38» о 17 годині 38 хвилин автомобіль під керуванням позивача вже був зупинений поліцейським. Тобто о 17.40 автомобіль під керуванням позивача був нерухомим.

З відеозапису під назвою «_еВ000_0917_174045» взагалі не зрозуміло де саме відбуваються події в межах населеного пункту чи ні.

Наданий відеозапис довжиною три секунди. На скріншоті нижче зображений стоп-кадр на якому добре видно, що автомобілю позивача ще не має в зоні видимості, а в лівому нижньому куті вже стоїть швидкість 77км/год при цьому в правому нижньому куті відображено відстань 0 метрів Після натискання на кнопку відтворення відеозапису значення відстані у правому нижньому куті змінюються, при цьому значення швидкості залишається не змінним.

На відстані 731 метр в межах дії луча перебуває два автомобілі та між ними з`являється хрестик (курсор) який зникає на відстані 1475 метри і більше не з`являється.

При цьому швидкість в лівому нижньому куті не зміниться і буде складати 77 км/год, а значення відстані в правому нижньому куті зміниться до 12359 метрів.

Відповідно до наданих до Відзиву фотознімків з приладу ТгиСаm зазначено, що фотографування здійснено на відстані 245 м. в той же час відповідно до абзацу третього Методичних рекомендацій щодо використання лазерного вимірювача швидкості ТгиСаm для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху «Про використання лазерного вимірювача швидкості ТruСаm для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху») передбачено, що при фіксації перевищення швидкості руху необхідно прицілом супроводжуватицільовий транспортний засіб, не відпускаючи спускового гачка до встановленої відстані (70м.) на якій прилад здійснить фотографування транспортного засобу порушника.

Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.55-61).

Відповідач позов не визнав за підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.40-45), у якому зауважив на такому:

Оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються вимоги та доводи, якими вони підтверджуються, позов є безпідставним та необгрунтованим, тому повністю заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав:

Щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення:

Під час несення служби в с.м.т. Олексієво-Дружківка на авто дорозі АН-20 30км, 17.09.2020 року екіпажом патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000744) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу SKODA KODIAQ, номерний знак НОМЕР_1 перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту більш як на 27км/год, а саме рухався зі швидкістю 77км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України.

Після чого було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст.35 ЗУ "Про Національну поліцію". Він підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення. Після цього попросив пред`явити документи, зазначені в п.2.1 ПДР України на підставі ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача.

Під час розгляду справи позивач заявив клопотання про перенос розгляду справи, у зв`язку з тим, що хоче скористатися правовою допомогою. Інспектором патрульної поліції дане клопотання було задоволено та перенесено розгляд справи на 22.09.2020 року. Але 19.09.2020 позивачем знову було заявлено клопотання про перенос розгляду справи на іншу дату. Дане клопотання було знов задоволено інспектором патрульної поліції та 24.09.2020 на адресу позивача було направлено нове повідомлення, де чітко було зазначено день та час розгляду справи, а саме 30.09.2020 року о 13 годині. Водій ОСОБА_1 отримав дане повідомлення 25.09.2020, про що свідчить роздруківка с сайту Укрпошти.

Тобто право особи на правову допомогу ніяким чином не порушено, що підтверджується відеозаписами наданими до суду. Жодних підтверджень користування позивачем послугами адвоката не надано, натомість очевидним є факт спроби затягнути розгляд справи та не дати можливість його проведення. Отже, оскільки відсутні будь-які підтвердження користування послугами адвоката, стає зрозумілим, що позивачем в якості можливості уникнути притягнення до відповідальності, обрано відсутність у зв`язку з карантинними обмеженнями міжміського сполучення.

Після низки задоволених клопотань, 30.09.2020 переконавшись, що позивачем 25.09.2020 було отримано повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції разом із матеріалами справи, а саме доказами вчиненого правопорушення, розуміючи що позивач мав достатньо часу на ознайомлення з матеріалами справи та мав можливість навіть не прибуваючи до підрозділу патрульної поліції надати письмові пояснення, в яких висловити свою думку, відповідачем було прийнято рішення про проведення розгляду справи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у звёязку із поширенням корона вірусної хвороби (СОVID-19)» №540-ІХ від 30.03.2020 не передбачено продовження строків розгляду справи про адміністративне правопорушення на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, а отже, подання клопотань про відкладення розгляду справи з підстав запровадженого карантину с безпідставним. Розгляд справи відбувся 30.09.2020 у назначений час.

Водій ОСОБА_1 не з`явився до БПП в м. Краматорськ, хоча про час та місце розгляду був сповіщений належним чином, згідно ст.268 КУпАП, тому постанова про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП була винесена без участі позивача.

Постанова винесена згідно ст.283 КУпАП.

Таким чином розгляд справи відбувся згідно чинного законодавства України.

Водію було винесено постанову за ч.1 ст.122 КУгіАП якою накладено стягнення на правопорушника в розмірі 255грн., відповідно до санкції статті вимірювання швидкості руху здійснювалося за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruСаm LTI 20/20, серійний номер ТС000744, фото з даною приладу, на якому зафіксовано транспортний засіб, що перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту, додається.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п.2.3 б) ГІДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Дорожній знак 5.70. «Фото-, відеофіксуванпя порушень ПДР». Інформує про можливість здійснення контролю за порушенням ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАІІ, перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач, подавши позов, обгрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження.

Принцип роботи лазерного вимірювача швидкості ТruСаm LТІ 20/20,

Лазерний вимірювач швидкості ТruСаm LТІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб та номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15м до 1200м.

З відстані у 350-450м інспектором патрульної поліції виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього інспектор відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Гр. ОСОБА_1 , вказує, що він був позбавлений більшості наданих йому прав. Всі ці твердження повністю не відповідають обставинам справи.

Гр. ОСОБА_1 було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст.268, 287-289, 307-309 КУпАГІ, ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України.

Постанова винесена відповідно до вимог ст.283 КУпАП, а саме містить запис про технічний запис, яким здійснено відеозапис та серійний номер TRUCAM.

Також Позивач скористався наданими йому правами, що передбачені ст.268 КУпАП, а саме - ним було подано позов до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області про оскарження постанови, що чітко свідчить про те, що право на оскарження постанови також використано ним в повному обсязі.

Інспектор патрульної поліції, ОСОБА_2 , виконав вимоги ст.280 КУпАП, а саме, з`ясував що було умисно вчинене адміністративне правопорушення, за що правопорушник підлягає адміністративній відповідальності. Підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу відсутні.

Також, відповідно до п.5 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 №1395, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Згідно з ч.2 ст.258 КУпАП Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 КУпАП, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним с специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання постанови про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються.

Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Просить позовну заяву залишити без задоволення.

Третя особа: Департамент патрульної поліції, належним чином повідомлена про час та день розгляду справи, у судове засідання явку представника не забезпечила, пояснення на позовну заяву, не надала.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає такого висновку.

Згідно з оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №3215993, винесеною інспектором батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську УПП Донецької області Євсейчик Дмитром Віталійовичем 30.09.2020, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255 грн за таких обставин:

17.09.2020 о 17:40:00 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом SKODA KODIAQ державний номерний знак НОМЕР_1 , в с.м.т. Олексієво-Дружківка на авто дорозі АН-20 30 км, 17.09.2020 року екіпажом патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000744) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу SKODA KODIAQ, номерний знак НОМЕР_1 перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту більш як на 27км/год, а саме рухався зі швидкістю 77км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України (а.с.9).

Вирішуючи питання наявності складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а також даючи оцінку правомірності прийнятого відповідачем за оскаржуваною постановою рішення, суд виходив з такого:

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п.8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 2 статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, згідно п.12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км./год.

У відповідності до п.12.9 «б» ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та12.7 на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

В свою чергу, диспозиція частини 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення водіями перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

При цьому, надавши суду докази того, що швидкість транспортного засобу вимірювалась в населеному пункті та на вказаній ділянці дороги міститься дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних засобів, а також обґрунтувавши особливості застосування та законність використання на території України лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, представником відповідача не наведено беззаперечних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення.

Так, ознайомившись із матеріалами справи та даючи правову оцінку обставинам, зазначеним у постанові інспектором батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську УПП Донецької області Євсейчик Дмитром Віталійовичем серії ЕАМ №3215993 від 30.09.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, судом встановлено, що на підтвердження правомірності прийнятого рішення суду надано фотознімок із пристрою TruCam, яким зафіксовано транспортний засіб, швидкість якого становить 77км/год. при дозволеній швидкості 50 км/год., однак із даного фотознімку не вбачається, що на ньому зафіксовано саме швидкість автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , адже із вказаного фотознімку неможливо достеменно встановити ні марку та модель автомобіля, так як до матеріалів справи долучено фотознімок неналежної якості.

Крім того, на вказаному фотознімку зазначено час фіксації швидкості руху автомобіля «17:40:45», при цьому оглядом відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, встановлено, що після фіксації порушення та зупинки транспортного засобу розмова позивача з працівником поліції розпочалась в час «10:53:30». Вказана обставина викликає у суду обґрунтовані сумніви щодо фіксації приладом TruCamшвидкості автомобіля саме під керуванням позивача. Таким чином зазначений фотознімок не може бути врахований судом як належний доказ вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Інших доказів, які б могли бути визнані судом належними та допустимими на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення суду не надано.

Взагалі не зрозуміло де саме відбуваються події в межах населеного пункту чи ні.

Наданий відеозапис довжиною три секунди. На скріншоті нижче зображений стоп-кадр на якому добре видно, що автомобілю позивача ще не має в зоні видимості, а в лівому нижньому куті вже стоїть швидкість 77км/год при цьому в правому нижньому куті відображено відстань 0 метрів Після натискання на кнопку відтворення відеозапису значення відстані у правому нижньому куті змінюються, при цьому значення швидкості залишається не змінним.

На відстані 731 метр в межах дії луча перебуває два автомобілі та між ними з`являється хрестик (курсор) який зникає на відстані 1475 метри і більше не з`являється.

При цьому швидкість в лівому нижньому куті не зміниться і буде складати 77км/год, а значення відстані в правому нижньому куті зміниться до 12359 метрів.

З урахуванням викладеного, а також шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення. Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як належні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення, а сама постанова про накладення адміністративного стягнення не дає суду достатніх підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. При цьому суд керується положеннями ч.3 ст.62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат при ухваленні рішення, судом врахована та обставина, що при зверненні з позовом до суду у дійсні справі позивачем 13.10.2020 за квитанцією №0.0..1 було сплачено судовий збір в сумі 420грн. 40коп. (а.с.24), а також ту обставину, що позов задоволений у повному обсязі.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, посадова особа якого виступала відповідачем у справі, на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 420грн. 40коп.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.9, 122, п.1 ст.247, ст.251, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, та керуючись ст.ст.9, 72-77, 132, 134, 139, 143, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №1 взводу №2 БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП Євсейчика Дмитра Віталійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3215993 від 30.09.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, провадження у справі - закрити.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного судучерез Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складений 04.12.2020 року.

Суддя Костянтинівського

міськрайонного суду О.О. Левчук