Справа № 540/3982/20
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/3982/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Суворовського районного відділу ДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору, винесену 20.07.2017 головним державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Федосєєвим Сергієм Миколайовичем по виконавчому провадженню № 54092831, визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 63459224, винесену 03.11.2020 головним державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Федосєєвим Сергієм Миколайовичем.

Ухвалою від 14.12.2020 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи на 22.12.2020 на 14 год. 00 хвил.

В судове засідання 22.12.2020 представник позивача не прибув, представник відповідача прибув, надав відзив на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву вказано про те, що на виконанні у головного державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Федосєєва С.М. знаходилось виконавче провадження № 54092831 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 28.12.2016 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. щодо звернення стягнення на кафе з літнім майданчиком загальною площею 196, 6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Університетська, буд. 2 у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором перед ПАТ "Укрсоцбанк" (правонаступник АТ "Альфа-Банк). Постановою державного виконавця Федосєєва С.М. від 20.07.2017 був стягнутий з позивача (боржника) на користь ПАТ "Укрсоцбанк" виконавчий збір у розмірі 163727, 17 грн., що становить 10% від суми стягнення за виконавчим написом. Відповідач вважає, що державним виконавцем вчинені дії у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження". У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч.2 статті 27 Закону "Про виконавче провадження" (в редакції Закону України №2475-VIII від 3 липня 2018 року) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

В судовому засіданні 22.12.2020 за згодою представника відповідача суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України , судом встановлено таке.

22.06.2017 відкрито виконавче провадження № 54092831 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 28.12.2016 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. про звернення стягнення на кафе з літнім майданчиком загальною площею 196, 6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Університетська, буд. 2, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором перед ПАТ "Укрсоцбанк" (правонаступник АТ "Альфа-Банк). Відповідач вказує про те, що 20.07.2017 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, здійснено опис та арешт майна боржника, призначено експерта - суб`єкта господарської діяльності для визначення вартості описаного майна.

Постановою державного виконавця Федосєєва С.М. від 20.07.2017 був стягнутий з позивача на користь ПАТ "Укрсоцбанк" виконавчий збір у розмірі 163727, 17 грн., що становить 10% від суми стягнення за виконавчим написом.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що 22.10.2020 описане державним виконавцем майно передано на реалізацію до Херсонської філії ДП "Сетам", в подальшому виконавче провадження зупинялось у зв`язку з оскарженням в судовому порядку виконавчого напису нотаріуса № 7324 від 28.12.2016, 03.09.2020 державним виконавцем винесена постанова про зупинення виконавчого провадження згідно п.5 ч. І ст.34 Закону України "Про виконавче провадження", 22.10.2020 державним виконавцем було винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню, замінена сторона стягувача. 30.10.2020 державним виконавцем на підставі заяви стягувача АТ "Альфа Банк" виконавче провадження закінчено згідно п. 1 ч. І ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

30.10.2020 державним виконавцем Федосєєвим С.М. на підставі заяви стягувача було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

03.11.2020 Суворовським ДВС було відкрито інше виконавче провадження № 63459224, для виконання постанови державного виконавця Федосєєва С.М. від 20.07.2017 ВП № 54092831про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" виконавчого збору у розмірі 163727,17 грн.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Згідно з вимогами ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-УІІІ. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.І ст.5 Закону №1404-УІІІ).

Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша). Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої).

На момент відкриття виконавчого провадження ВП № .06.2017 ч. 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачала, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час прийняття постанови про стягнення виконавчого збору від 20.07.2017, яка оскаржується в межах даної справи) встановлювалось, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Державний виконавець при винесені постанови від 20.07.2017 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 визначив суму виконавчого збору в розмірі 10 % від суми, яка зазначена у виконавчому написі, а саме 163727, 17 грн., на час прийняття постанови сума боргу не була стягнута.

Відповідно до п.1 ч. І ст.37 Закону "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. За правилами частини 5 вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Приписами статей 40, 42 Закону "Про виконавче провадження" передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору. Згідно з частиною третьою статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час повернення стягувачу виконавчого напису нотаріуса) в разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу вищенаведених норм Закону "Про виконавче провадження", які діяли на час відкриття виконавчого провадження ВП № 54092831, на час винесення постанови про стягнення судового збору підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів було здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми. За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення. Тому, при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-УІІІ без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

На момент винесення постанови від 20.07.2017 про стягнення виконавчого збору діяла норма ч. 2 ст. 27 Закону "Про виконавче провадження" яка передбачала, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. З 28 серпня 2018 року частину другу статті 27 Закону "Про виконавче провадження" змінено (Законом України №2475-УІІІ від 3 липня 2018 року) та визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Тобто, в даній справі з урахуванням редакцій Закону "Про виконавче провадження", які були чинними у період існування виконавчого провадження, база обрахунку виконавчого збору змінювалась. У період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив - 10 відсотків фактично стягнутої суми, тоді як, у період після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору складав - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню. Положення статті 27 Закону "Про виконавче провадження" (у редакції чинній у період до 28 серпня 2018 року) зменшували відповідальність боржника, в порівнянні з нормами статті 27 Закону "Про виконавче провадження" (у редакції чинній з 28 серпня 2018 року), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

З урахуванням того, що зміни внесені Законом №2475-УІІІ погіршили становище боржника, зворотної сили не мають, а також те, що виконавчою службою фактично не було стягнуто з боржника коштів за виконавчим написом на час прийняття оскаржуваної постанови, у державного виконавця були відсутні правові підстави для стягнення з позивача виконавчого збору постановою від 20.07.2020.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд (постанови від 21.03.2020 року у справах №2540/3203/18, від 16.04.2020 у справі №640/8425/19 (ЄДРСРУ № 88814982)), який висловив правову позицію, відповідно до якої системний аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку, що основана винагорода приватного виконавця за своїм призначенням є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі. При цьому, умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

За таких обставин постанова від 20.07.2017 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору, винесеної в рамках виконавчого провадження № 54092831, про стягнення з боржника виконавчого збору є протиправною. Оскільки постанова є по суті виконавчим документом, то суд також визнає її такою, що не підлягає виконанню, при цьому суд зазначає, що оцінка правомірності спірної постанови про стягнення з боржника виконавчого збору надається лише на час виникнення спірних правовідносин, тобто, станом на момент її винесення 20.07.2017. Будь-які обставини, що виникають після її винесення не можуть бути враховані судом.

Що стосується постанови державного виконавця від 03.11,2020 про відкриття виконавчого провадження ВП № 63459224 по виконанню постанови ВП№ 54092831 від 20.07.2017 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору, то суд не встановив будь-яких порушень при її прийнятті, враховуючи, що на день її прийняття виконавчий документ (яким є постанова від 20.07.2017 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору) не був визнаний протиправним та таким, що не підлягає виконанню. Тому державний виконавець діяв у відповідності до приписів, відкривши окреме виконавче провадження. В позовній заяві позивач також не зазначає про існування порушень зі сторони державного виконавця при відкритті виконавчого провадження ВП № 63459224.

Суд вважає вимоги позивача про скасування постанови ВП № 53459224 від 03.11.2020 передчасними, оскільки при набранні законної сили рішенням суду по даній справі, державний виконавець має застосувати норми п. 5 ч.1 ст. 39 Закону "Про виконавче провадження" , а саме закінчити виконавче провадження у зв`язку з тим, що судом визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Якщо у передбачений Законом "Про виконавче провадження" термін державний виконавець не вчинити такі дії, то позивач має право оскаржувати бездіяльність державного виконавця.

Відповідно до ч.2ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття ним оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору.

Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 139 КАС України, всі здійсненні позивачем судові витрати покладаються на сторони в рівних частинах.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 частково.

Визнати протиправною та такою, що не підлягає виконанню, постанову про стягнення виконавчого збору, винесену 20.07.2017 головним державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Федосєєвим Сергієм Миколайовичем по виконавчому провадженню № 54092831. .

В решті позову відмовити.

Стягнути з Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.код НОМЕР_1 ) 840 грн. 80 коп. судового збору .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 105000000