Справа № 300/1376/20
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" грудня 2020 р. справа №300/1376/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скільського І.І., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.03.2020 року, -
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "Івано-Франківський арматурний завод" звернулося в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.03.2020 року.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 09.09.2020 року в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи №300/1376/20 за правилами загального позовного провадження відмовлено.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення вимог чинного законодавства податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 17.03.2020 року та накладено на позивача штраф за неподання звіту про контрольовані операції за 2018 рік. Позивач вказав, що фактично господарська операція між ним та нерезидентом визнається неконтрольованою, оскільки у звітному році останнім сплачено податок на прибуток (корпоративний податок), про що контролюючому органу було надано відповідну довідку контрагента-нерезидента від 17.09.2019 року. Таким чином, в розумінні вимог податкового законодавства, така операція не є контрольованою, що виключає обов`язок товариства подавати вищевказаний звіт. Зазначив, що стаття 39 ПК України не визначає форму документа та орган, який має видавати документ для підтвердження сплати податку на прибуток (корпоративний податок), а тому посилання контролюючого органу на те, що такий документ має видаватися фінансовим (податковим) органом, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинен бути належним чином легалізований, є безпідставними. Також повідомив, що відповідач має право самостійно звернутися до контролюючих органів в країні нерезидента для отримання відповідної інформації. Просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечила з мотивів, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи. Вказала, що за результатами проведеної перевірки контролюючим органом визнано господарську операцію між ПрАТ "Івано-Франківський арматурний завод" та компанією-нерезидентом контрольованою, у зв`язку з чим встановлено порушення пункту 39.4 статті 39 ПУ України, а саме факт неподання позивачем звіту про контрольовані операції за 2018 рік. Тому вважає, що до позивача правомірно застосовано штрафні санкції в розмірі 528 600 грн. Вказала, що організаційно-правова форма контрагента-нерезидента позивача не є суб`єктом оподаткування у Великобританії, а факт сплати корпоративного податку повинен бути підтверджений довідкою виданою фінансовим (податковим) органом, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, яка повинна бути належним чином легалізована. Проте довідка, яка подана позивачем, не відповідає вимогам пункту 103.5 статті 103 ПК України. Просила у задоволенні позову відмовити.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ "Івано-Франківський арматурний завод" з питань не подання звіту про контрольовані операції за 2018 рік за результатами якої складено акт від 24.02.2020 року №192/09-19-05-04/00218271.
В ході проведеної перевірки відповідачем встановлено, що господарська операція між ПрАТ "Івано-Франківський арматурний завод" та компанією Whiteline United LP (Шотландія, Великобританія) на загальну суму 17 338 582 грн., згідно укладених договорів на експорт товарів від 12.12.2017 року №02/14-17 та 21.12.2017 року №02/16-17, є контрольованою.
Так контролюючим органо встановлено порушення пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України, а саме позивачем не подано Звіт про контрольовані операції за 2018 рік з контрагентом-нерезидентом компанією Whiteline United LP (Шотландія, Великобританія) на загальну суму 17 338 582 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано Податковим кодексом України.
Підпунктом 16.1.3. пункту 16.1. статті 16 Кодексу визначено, що платники податків і зборів зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 Кодексу визначає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, передбачених податковим законодавством. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 Кодексу).
Відповідно до підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Кодексу контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, а саме:
а) господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту;
б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів;
в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав;
г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи. Перелік організаційно-правових форм таких нерезидентів в розрізі держав (територій) затверджується Кабінетом Міністрів України.
У разі внесення змін до переліку організаційно-правових форм нерезидентів у розрізі держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до цього підпункту, вони набирають чинності з 1 січня звітного року, що настає за календарним роком, у якому внесено такі зміни;
Якщо нерезидентом, організаційно-правова форма якого включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту "г" цього підпункту, у звітному році сплачувався податок на прибуток (корпоративний податок), господарські операції платника податків з таким нерезидентом за відсутності критеріїв, визначених підпунктами "а" - "в" цього підпункту, визнаються неконтрольованими;
ґ) господарські операції (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні.
Якщо нерезидентом, організаційно-правова форма якого включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту "г" цього підпункту, у звітному році сплачувався податок на прибуток (корпоративний податок), господарські операції платника податків з ним за відсутності критеріїв, визначених підпунктами "а"-"в" цього підпункту, визнаються неконтрольованими.
Згідно підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Кодексу платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до 1 жовтня року, що настає за звітним, звіт про контрольовані операції та повідомлення про участь у міжнародній групі компаній.
Відповідно до пункту 120.3 статті 120 ПК України неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі:
300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання звіту про контрольовані операції;
1 відсотка суми контрольованих операцій, незадекларованих у поданому звіті про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі незадекларовані контрольовані операції;
3 відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена підпунктами 39.4.6 та 39.4.8 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі контрольовані операції, здійснені у відповідному звітному році.
Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством "Івано-Франківський арматурний завод", як продавцем та компанією нерезидентом Whiteline United LP (Шотландія, Великобританія) - покупцем, згідно укладених договорів від 12.12.2017 року №02/14-17 та 21.12.2017 року №02/16-17, здійснено експорт товарів: прес однокривошипний закритий, прес кривошипний горяче-штамповочний, машини (включаючи преси) для обробки металів, стіл клинковий (тумба К-8546) на загальну суму 17 338 582 грн.
В ході проведеної перевірки податковим органом було встановлено, що вказана господарська операція є контрольованою, оскільки організаційно-правова форма контрагента нерезидента компанії Whiteline United LP це партнерство з обмеженою відповідальністю, яке не є платником корпоративного податку та входить до Переліку організаційно-правових форм затверджених Кабінетом Міністрів України.
У відповідь на запити податкового органу позивачем було надано пояснення у яких зазначено, що відповідно до підпункту г підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Кодексу якщо нерезидентом у звітному році сплачувався податок на прибуток (корпоративний податок), господарські операції платника податків з таким нерезидентом визнаються неконтрольованими та до вказаних відповідей надано довідку компанії Whiteline United LP (Шотландія, Великобританія) від 17.09.2019 року №17/09, згідно якої податок на дохід за 2018 рік (корпоративний податок) нею був сплачений.
Так відповідно підпункту г підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Кодексу якщо нерезидентом, організаційно-правова форма якого включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту "г" цього підпункту, у звітному році сплачувався податок на прибуток (корпоративний податок), господарські операції платника податків з таким нерезидентом за відсутності критеріїв, визначених підпунктами "а" - "в" цього підпункту, визнаються неконтрольованими.
Проте відповідача вважає, що вищевказана довідка, згідно пункту 103.5 статті 103 Кодексу повинна видаватися компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України, а тому подана позивачем довідка не може служити документальним підтвердженням податкової резидентності та сплати податку (корпоративного податку) з проведених операцій.
Статтею 103 ПК України регламентовано порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування стосовно повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України.
За приписами пункту 103.1 статті 103 ПК України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.
Відповідно до пункту 103.2 статті 103 ПК України особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.
Згідно з пунктом 103.4 статті 103 ПК України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.
За приписами пункту 103.5 статті 103 ПК України довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Відповідно до пункту 103.8 статті 103 ПК України особа, яка виплачує доходи нерезидентові у звітному (податковому) році, у разі подання нерезидентом довідки з інформацією за попередній звітний податковий період (рік) може застосувати правила міжнародного договору України, зокрема щодо звільнення (зменшення) від оподаткування, у звітному (податковому) році з отриманням довідки після закінчення звітного (податкового) року.
Отже, з аналізу наведених вище приписів ПК України вбачається, що в залежності від наявності та відповідності означеної довідки резидент, який виплачує на користь нерезидента дохід із джерелом походження з України, може утримати податок за нижчою ставкою або взагалі його не утримувати, якщо це передбачено міжнародним договором з країною резиденції отримувача доходу.
В свою чергу, угоди про уникнення подвійного оподаткування мають на меті не допустити ситуації, за якої один і той самий дохід у нерезидента оподатковується двічі - у країні, яка є джерелом доходу, і в країні резиденції отримувача доходу.
Пункти 103.4 та 103.5 стаття 103 Податкового кодексу визначають форму подання довідки нерезидентом, при оподаткуванні ним доходів із джерелом їх походження з України, проте відповідно до здійсненої господарської операції позивачу не виплачувалися доходи із джерелом їх походження з України.
Так вказаними нормами не визначено подання у спірних правовідносинах довідки, яка передбачена статтею 103 Кодексу.
У відповіді ГУ ДПС в Івано-Франківської області від 13.03.2020 року на заперечення позивача до акту перевірки та відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив, що положення статті 39 ПКУ не визначають форму документа та джерело отримання довідки для підтвердження сплати корпоративного податку, але на думку податкового органу, таким документом повинен бути документ, що видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Таким чином норми, яка б визначала форму довідки та орган, який повинен видавати довідку про сплату податку на прибуток (корпоративний податок) не визначено.
Окрім цього відповідач відповідно до міжнародного та чинного законодавства України наділений правом самостійно звертатися до відповідних закордонних податкових органів з метою перевірки наданих документів чи спростування тих чи інших фактів.
Суд також зазначає, що критеріїв, визначених підпунктами "а" - "в" підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Кодексу, які визначають вищевказану господарську операцію платника податків з нерезидентом як контрольовану, відповідачем не встановлено.
Таким чином якщо нерезидентом у звітному році сплачувався податок на прибуток (корпоративний податок), господарські операції платника податків з таким нерезидентом за відсутності критеріїв, визначених підпунктами "а" - "в" цього підпункту, визнаються неконтрольованими, а тому відсутній обов`язок позивача подавати Звіт про контрольовані операції.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так факт сплати позивачем судового збору у розмірі 7 929 грн., який підлягає стягненню на користь Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" підтверджується платіжним дорученням АТ КБ Приватбанк за №836 від 10.06.2020 року.
На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області на користь Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" 7 929 (сім тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) грн. сплаченого судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

Приватне акціонерне товариство "Івано-Франківський арматурний завод", , вул. Є. Коновальця, 229, м. Івано-Франківськ, 76014;

Відповідач:

Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, , вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.