Справа № 640/3151/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року м. Київ № 640/3151/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якій просить:

визнати дії головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві протиправними, які полягають у незастосуванні абзацу третього підпункту 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова КМУ № 704) зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету міністрів України № 1041 від 20.12.2017, пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до Постанови КМУ №704 при обчисленні ОСОБА_1 , починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від «Про державний бюджет на 2018 рік» на 01.01.2018;

зобов`язати ГУ ДФС у м. Києві вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 , починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно, розмір посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням п.1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до Постанови КМУ № 704, виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, , а саме встановленого Законом України від «Про державний бюджет на 2018 рік» на 01.01.2018, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

визнати дії ГУ ДФС у м. Києві протиправними, які полягають у незастосуванні п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до Постанови КМУ № 704 при обчисленні ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2019 по 31.12.2019 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від «Про державний бюджет на 2019 рік» на 01.01.2019;

зобов`язати ГУ ДФС у м. Києві вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2019 по 31.12.2019 включно, розмір посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням п.1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до Постанови КМУ № 704, виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від «Про державний бюджет на 2019 рік» на 01.01.2019, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

зобов`язати ГУ ДПС у м. Києві в порядку відшкодування завданої шкоди сплатити ОСОБА_1 недоплачені протягом 2018-2019 років суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку відповідно до п.1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до Постанови КМУ № 704, виходячи з 50-ти відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від «Про державний бюджет на 2018 рік» на 01.01.2018, та Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» на 01.01.2019;

визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС у м. Києві, яка полягає у не виготовленні та не направленні до ГУ ПФУ у м. Києві довідки на ОСОБА_1 з урахуванням усіх видів додаткового грошового забезпечення, які були враховані при призначенні пенсії та зобов`язати ГУ ДПС у м. Києві виготовити та надати до ГУ ПФУ у м. Києві оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу в органах податкової міліції, та був звільнений з посади першого заступника начальника ГВПМ ДПІ у Святошинському районі м. Києва з 30.03.2011 року (у відставку), та перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві як пенсіонер податкової міліції з 31.03.2011.

Позивачу була нарахована пенсія відповідно до Закону України № 2262-12 від 09.04.92 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) із сум, грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу року та різного роду доплат, надбавок, премій.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві позивачу перераховано пенсію з 01.01.2018 на підставі довідки про грошове забезпечення, станом на 01.03.2018, виданої ГУ ДФС України у м. Києві.

Однак позивач вважає, що перерахунок пенсії здійснено не правильно, оскільки для розрахунку застосовувались неправильні дані про розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, який необхідно було врахувати при обчисленні пенсії позивачу.

Також позивач наголошує на тому, що з 5 березня 2019 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, тому з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ та статті 9 Закону України № 2011-ХІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалою суду від 03 березня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі № 640/3151/20, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін), залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві.

17 квітня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому викладені заперечення на позовну заяву, зазначено що розрахунок посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавка за вислугу років були розраховані відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (зі змінами).

Відповідач посилається на те, що пунктом 4 вказаної вище Постанови (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103) передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Таким чином, посадовий оклад розраховано за схемою: прожитковий мінімум 1762*4,24 (тарифний коефіцієнт відповідної посади), що складає 7470 грн. Оклад за спеціальним званням (полковник) складає 1480 грн (прожитковий мінімум 1762*0,84 тарифний коефіцієнт).

Також відповідач посилається на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 затверджено форми довідок для перерахунку пенсій, яка не передбачає зазначення розмірів надбавок за службу в умовах режимних обмежень, за особливості проходження служби, премії та інші.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

29 квітня 2020 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, де позивач не погоджується з правовою позицією відповідача.

14 вересня 2020 року судом отримано пояснення по суті спору від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, із викладенням правової позиції, яка полягає у тому, що вимога складення нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача законодавчо не визначена, у Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві відсутні правові підстави для складення нового списку та включення в нього позивача для отримання нової довідки про розмір грошового забезпечення.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах податкової міліції.

Відповідно до наказу від 14.03.2011 № 347 полковник податкової міліції ОСОБА_1 30 березня 2011 року був звільнений з посади першого заступника начальника відділу податкової міліції Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва у відставку (за віком).

Керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 (зі змінами) з метою здійснення перерахунку пенсії позивачу, відповідачем складено довідку від 22.03.2018 № 05-234 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій.

Позивач зазначає, що відповідачем не було встановлено посадовий оклад позивача та оклад за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. На думку позивача, Головне управління ДФС у м. Києві протиправно не застосувало пункт 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» при обчисленні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2018 та 01.01.2019 відповідно.

Крім того, 11 січня 2020 року у зв`язку з набранням 5 березня 2019 року законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 позивач звернувся до ГУ ДФС у м. Києві із заявою, у якій просив надати до ГУ ПФУ у м. Києві оновлену довідку про розмір його грошового забезпечення станом на 5 березня 2019 року із зазначенням посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням з урахуванням п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14, та відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавка за вислугу років (50 %), надбавка за роботу в умовах режимних обмежень (15 %), надбавка за високі досягнення (50 %) та премія (середня за 24 місяці 199,42%), для проведення обчислення та перерахунку його пенсії з 5 березня 2019 року.

Листом від 15.01.2020 № 92/Б/26-15-05-02-18 ГУ ДФС у м. Києві повідомило позивача про те, що останнім22.03.2018 до ГУ ПФУ у м. Києві була направлена довідка про розмір грошового забезпечення № 05-234. Правові підстави для надання іншої довідки відсутні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Згідно з ч. ч. 2-4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1.

Пунктом 2 Постанови КМУ № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 11 Постанови КМУ № 704 встановлено схему тарифних розрядів за посадами осіб начальницького складу податкової міліції державних податкових інспекцій Державної фіскальної служби.

Пунктом 5 Постанови КМУ № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання установлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами, згідно з додатками 1-11 за аналогічними посадами; посадові оклади заступникам керівників структурних підрозділів, посади яких не передбачені цією постановою, на 1-5 відсотків нижче від посадового окладу відповідного керівника;

Як встановлено судом, згідно з наказом від 14.03.2011 № 347 про звільнення ОСОБА_1 позивача звільнено з посади першого заступника начальника головного відділу податкової міліції ДПІ у Святошинському районі м. Києва.

Відповідно до штатного розпису державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва, затвердженого заступником Голови ДПА України 13.01.2011, керівником головного відділу податкової міліції був начальник головного відділу податкової міліції - перший заступник начальника державної податкової інспекції.

Отже, Позивач перебував на посаді першого заступника начальника головного відділу податкової міліції, який одночасно був першим заступником начальника державної податкової інспекції. Тобто позивач був першим заступником начальника головного відділу податкової міліції, а не заступником заступника начальника державної податкової міліції.

Враховуючи, що Постановою КМУ № 704 посада першого заступника начальника головного відділу податкової міліції не передбачена, вказана посада за аналогією відповідає посаді заступника начальника управління, самостійного відділу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно прирівняв посаду першого заступника начальника головного управління податкової міліції державної податкової інспекції до посади заступника начальника управління, самостійного відділу, якій відповідає тарифний розряд 41.

Додатком 1 до Постанови КМУ № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, у якій для тарифного розряду 41 встановлено коефіцієнт 4,24.

Пунктом 4 Постанови КМУ № 704 визначено установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018).

За попередньої редакцією п. 4 Постанови КМУ № 704, було визначено установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Однак, у лютому 2018 року постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» до Постанови КМУ № 704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 було викладено у новій редакції, а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

У той же час, згідно із п. 1 Примітки Додатку 1 Постанови КМУ № 704, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Відповідно до Примітки Додатку 14 Постанови КМУ № 704 також передбачено що, оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування» - демократичного, відповідального, ефективного, прозорого та підзвітного управління на усіх рівнях. Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. (рішення у справах «Рисовський проти України» від 02.10.2011 (заява № 29979/04). «Блеєр проти Італії» (заява № 33202/96) та ін. Також на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (рішення у справах «Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, «Тошкуце та інші проти Румунії», заява № 36900/03).

Враховуючи, що після внесення змін у п. 4 Постанови КМУ № 704, положення п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 помилково або з інших причин не були приведені у відповідність до внесених змін, а зміни, внесені у п. 4 вказаної постанови звужують права громадян, що полягає у зменшенні вихідних даних, які впливають на розмір пенсії при перерахунку, відповідач мав би застосувати ті положення постанови, які діють на користь позивача, оскільки колізія щодо застосування зазначених норм, виникла не з вини позивача.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що розрахунки посадового окладу позивача мають проводитись з урахуванням п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Статтями 7, 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01.01.2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1762 грн., а мінімальна заробітна плата - 3723 грн. Отже, 50% мінімальної заробітної плати буде складати 1861,50 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вихідний показник, який повинен братися для перерахунку показників значень для визначення розміру окладу за посадою та військовим званням повинен бути 1861,50 грн.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2019 році, визначений ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» складає 1921 грн., а мінімальна заробітна плата - 4173 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вихідний показник, який повинен братися для перерахунку показників значень для визначення розміру окладу за посадою та військовим званням повинен бути 2086,50 грн.

Отже, як вбачається з конструктивного аналізу п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 та, враховуючи розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб і мінімальної заробітної плати у 2018 році, то для коректного визначення посадового окладу, окладу позивача за військовим (спеціальним) званням варто застосовувати мінімальний множник, а саме 50% мінімальної заробітної плати - 1861,5 грн. (на 2018 рік) та 2086,50 грн. (на 2019 рік).

Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача зазначити в оновленій довідці про грошове забезпечення відомості про додаткові види грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процитована норма статті 43 Закону міститься в розділі V «Обчислення пенсії», тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.

Порядок перерахунку пенсій врегульований розділом VIII «Порядок перерахунку пенсій» Закону № 2262-XII. Частина 4 статті 63 «Перерахунок раніше призначених пенсій» передбачає, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі, якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, безпосередній словесний, логіко-граматичний та юридичний аналіз конструкцій та змісту вказаних правових норм дає підстави вважати, що перерахунок раніше призначених пенсій визначений статтею 63 Закону № 2262-XII. Кабінету Міністрів України лише надано право на встановлення умов, порядку та розміру для перерахунку пенсій, передбачених вказаною статтею.

При цьому обчислення пенсії встановлюється статтею 43 Закону, яка має загальний характер та визначає вихідні дані відносно визначення грошового забезпечення для встановлення розміру як призначуваних пенсії, так і для перерахунку останніх, що є однорідними правовідносинами, виходячи зі змісту процитованого Закону.

Законодавець делегував Уряду повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.

Так, «умовами» слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії.

Під «порядком» розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методу здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Величина грошового забезпечення, як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення «розміру» перерахунку пенсій. При цьому орган виконавчої влади не уповноважений та не вправі змінювати визначений Законом перелік складових грошового забезпечення, які встановлені статтею 43 Закону № 2262-XII.

Разом з тим, 24.02.2018 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», якою було внесено зміни, зокрема і до пункту 1 Порядку № 45, який викладено у новій редакції, а саме: «Пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 1 Постанови № 103 вирішено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Отже, вказана норма чітко передбачала три складові, які враховуються для перерахунку пенсій: оклад за посадою, оклад за військовим (спеціальним) званням, надбавку за вислугу років.

Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, в адміністративній справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.

Відповідно до частини другої статті 255 КАС України, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року набрало законної сили - 05 березня 2019 року.

Таким чином, з 05.03.2019 норма, яка обмежувала застосування для перерахунку пенсії додаткових види грошового забезпечення скасована, а отже її застосування після 05.03.2019 є неправомірним.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про зобов`язання відповідача зазначити в оновленій довідці про грошове забезпечення відомості про додаткові види грошового забезпечення є правомірною та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги зобов`язати відповідача сплатити позивачу в порядку завданої шкоди недоплачені протягом 2018 та 2019 років суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку, суд зазначає наступне.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача щодо зобов`язання ГУ ДФС у м. Києві вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 розміру посадового окладу та окладу за військовим званням з 01.03.2018 по 31.12.2018 та з 01.01.2019 по 31.12.2019, а також зобов`язання відповідача виготовити та надати до ГУ ПФУ у м. Києві оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, виконання зазначених зобов`язань відповідачем стане підставою для перерахунку пенсії позивача, що призведе до відновлення порушеного права з моменту його порушення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимога зобов`язати відповідача сплатити позивачу в порядку завданої шкоди недоплачені протягом 2018 та 2019 років суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку не підлягає задоволенню.

Щодо зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, приписами наведеної статті суду надано право, а не обов`язок зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За встановлених у даній справі обставин, судом не вбачається підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).

Суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Крім того, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч.1, 2 ст. 76 КАС України).

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що судом позов задоволено частково, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 4 204 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04166, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/1, ) - задовольнити частково.

2. Визнати дії головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві протиправними, які полягають у незастосуванні пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції від 24.02.2018) при обчисленні ОСОБА_1 , починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 № 2246VІІІ «Про державний бюджет на 2018 рік» на 01.01.2018.

3. Зобов`язати Головне управляння Державної фіскальної служби у м. Києві вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 , починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно, розмір посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції від 24.02.2018), виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 № 2246VІІІ «Про державний бюджет на 2018 рік» на 01.01.2018, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.

4. Визнати дії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві протиправними, які полягають у незастосуванні пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції від 24.02.2018) при обчисленні ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2019 по 31.12.2019 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23.11.2018 № 2629 VІІІ «Про державний бюджет на 2019 рік» на 01.01.2019.

5. Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2019 по 31.12.2019 включно, розмір посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції від 24.02.2018), виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23.11.2018 № 2629VІІІ «Про державний бюджет на 2019 рік» на 01.01.2019, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.

6. Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві виготовити та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції від 24.02.2018), із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням, надбавка за вислугу років, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, надбавка за високі досягнення, премія.

7. В іншій частині позову - відмовити.

8. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений ним судовий збір у розмірі 4 204 грн. (чотири тисячі двісті чотири гривні) за рахунок Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда