Справа № 420/4615/20
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4615/20

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М,

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 03.08.2020 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФ України в Одеській області), з урахуванням уточнень, в якому просила суд:

- визнати дії (бездіяльність) ГУПФ України в Одеській області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з лютого 2020 року, протиправними;

- зобов`язати ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці з лютого 2020 року згідно довідки Територіального управління ДСА України в Одеській області №5-766/20/11 від 17 березня 2020 року, виходячи із суддівської винагороди у розмірі 126 120 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, з 08 травня 2018 року набула статусу судді у відставці, на підставі чого їй було призначено довічне грошове утримання.

Водночас, позивач, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року у справі №1-15/2018/4-85/16, вважає, що їй протиправно відмовлено у проведенні перерахунку її довічного грошового утримання за оновленою довідкою, оскільки щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. При цьому, звуження прав судді у відставці на отримання належного довічного грошового утримання порушує гарантії незалежності суддів, що не відповідає ст. 58 Конституції України.

Таким чином, твердження пенсійного органу щодо неможливості застосування мінімальної заробітної плати у якості розрахункової величини для визнання посадових окладів та заробітної плати працівників не знаходить свого нормативного підтвердження в силу дії ч.6 п.6 Перехідних положень Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року не містить порядку його виконання, у зв`язку із чим відповідні роз`яснення були отримані від Міністерства соціальної політики України. Згідно цих роз`яснень проведення перерахунку довічного грошового утримання здійснюється лише у разі зміни складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Перерахунок утримання позивачці було здійснено 11 січня 2020 року з 01 січня 2020 року, а після 18 лютого 2020 року зміни складових винагороди судді не відбувалися, а тому відсутні підстави для перерахунку довічного утримання судді у відставці.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано бездіяльність ГУПФ України в Одеській області щодо здійснення перерахунку ОСОБА_1 за заявою від 20 травня 2020 року довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19 лютого 2020 року, протиправною.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року згідно довідки Територіального управління ДСА України в Одеській області №5-766/20/11 від 17 березня 2020 року, виходячи із суддівської винагороди у розмірі 126 120 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що з 19 лютого 2020 року не відбулось зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а тому відсутні підстави для проведення позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та для скасування оскаржуваного рішення пенсійного органу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження.

ОСОБА_1 є суддею у відставці з 08 травня 2018 року та отримує довічне грошове утримання судді в розмірі 90% від винагороди судді на аналогічній посаді, яку позивачка обіймала на момент виходу у відставку (а.с.54).

11 січня 2020 року позивачці рішенням №04 було проведено перерахунок довічного грошового утримання та встановлено його у розмірі 45 403,20 грн. (а.с.54). Підставою для проведення перерахунку грошового утримання стала зміна посадового окладу судді.

20 травня 2020 року позивачка звернулась до ГУПФ України в Одеській області із заявою про проведення їй перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.16). До заяви позивачкою додано довідку Територіального управління ДСА України в Одеській області від 17 березня 2020 року №5-766/20/11 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.18).

Оскільки відповідного перерахунку проведено не було, що не заперечується відповідачем, позивачка звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління ДСА України в Одеській області від 17 березня 2020 року №5-766/20/11, саме з 19 лютого 2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020 р., оскільки саме з цієї дати втратили чинність обмеження, встановлені п.25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII, в редакції станом на час звернення позивачки з заявою про перерахунок довічного грошового утримання в 2020 році).

Судова колегія погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Преамбулою Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Зі змісту положень ст. 135 Закону №1402-VIII вбачається, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Положеннями ст. 142 Закону №1402-VIII передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до п.25 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII (в редакції до 18 лютого 2020 року) право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 року, №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивача перераховувалось та виплачувалось як судді, що не пройшов кваліфікаційне оцінювання.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 (далі Рішення) положення пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону№1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Згідно положень п.16 та 17 вказаного рішення, Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Запровадження згідно із положеннями п.25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням ч.1 ст. 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення (ч.2 ст. 152 Конституції України).

З огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновку, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення Закон №1402-VIII передбачає однаковий порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці та не залежить від не/підтвердження таким суддею за результатами кваліфікаційного оцінювання відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді).

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертаючись до ГУПФ України в Одеській області за перерахунком пенсії надав довідку Територіального управління ДСА України в Одеській області від 17 березня 2020 року №5-766/20/11, яка, на думку колегії суддів, та з урахуванням ч.4 ст. 142 Закону №1402-VIII та рішення Конституційного Суду України є належною підставою для перерахунку позивачу з 19 лютого 2020 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 16 червня 2020 року за наслідком розгляду зразкової адміністративної справи №620/1116/20, що також було враховано судом першої інстанції.

До того ж, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про відсутність підстав для перерахунку позивачу довічного грошового утримання судді, з огляду на те, що рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2рп/2020 не змінювалися розміри суддівської винагороди та не розглядалося питання про перерахунок щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці.

Так, колегія суддів вважає, що оскільки до винесення Конституційним Судом України рішення розмір суддівської винагороди був диференційованим в залежності від підтвердження суддею за результатами кваліфікаційного оцінювання відповідності займаній посаді (у разі підтвердження відповідності займаній посаді розмір винагороди більший, ніж до того) та саме після винесення вказаного рішення розмір суддівської винагороди суддів, які не підтверджували відповідність займаній посаді, зрівнявся з суддівською винагородою суддів, що вже підтвердили, тобто вказаний розмір фактично підвищився, що і є підставою для перерахунку довічного грошового утримання.

Посилання апелянта на те, що на даний час відсутній порядок проведення перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020 судова колегія не приймає до уваги, оскільки підстави та порядок проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці визначені ста. 142 Закону №1402-VIII та розділом ІІ Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1.

Жодних інших підстав для відмови в перерахунку довічного грошового утримання позивача пенсійним органом зазначено не було.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 24 грудня 2020 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.