Справа № 400/4235/20
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2020-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

28 грудня 2020 р. № 400/4235/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до:Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, вул. Фалеєвська, 14,Миколаїв,54001
треті особи:Державна судова адміністрація України, вул. Липська, 18/5,Київ,Київ,01601 Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, пр. Центральний, 141-В,Миколаїв,54055
про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій Територіального управління ДСА в Миколаївській області щодо обмеження виплат суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 28.08.2020; зобов`язати Територіального управління ДСА в Миколаївській області виплатити їй нараховану, але не виплачену суму суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 в розмірі 153 786,36 грн.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що з лютого 2012 року працює на посаді судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області. Питання її оплати праці врегульоване ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів. Проте, за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 відповідачем нараховувалась та виплачувалась суддівська винагорода не у відповідності до цього Закону, а відповідно до ст.29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік із обмеженням в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Внаслідок обмеження позивачка недоотримала з 18.04.2020 по 28.08.2020 суддівську винагороду в сумі 153786,36 грн.

Відповідач надіслав відзив, в якому свою позицію обґрунтував посиланням на ст.ст.19, 95 Конституції України, відповідно до яких ТУ ДСА, як орган державної влади зобов`язаний діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Верховною Радою України 13.04.2020 прийнято Закон України №553-ІХ Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік, який набрав чинності 18.04.2020. Відповідно до ч.1, 3 ст.29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік встановлено, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України грошове забезпечення працівників бюджетних установ нараховується у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати. Обмеження, передбачені зазначеною нормою, застосовувалися також при нарахуванні суддівської винагороди. Таким чином, нарахована заробітна плата позивача обмежувалась максимальним розміром 47230 гривень.

Отже, ТУ ДСА України в Миколаївській області як розпорядник коштів нижчого рівня не мав правових підстав для виплати суддівської винагороди без застосування обмежень, встановлених Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік.

Щодо рішення Конституційного Суду від 28.08.2020, то воно не поширюється на правовідносини, що виникли до дня його ухвалення та не може бути підставою для стягнення коштів.

Третя особа надала пояснення, в яких зазначила, що не визнає позовні вимоги, заперечує проти їх задоволення, зважаючи на таке. Відповідно до ч.1, 3 ст.29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік встановлено, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України грошове забезпечення працівників бюджетних установ нараховується у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати. Обмеження, передбачені зазначеною нормою, застосовувалися також при нарахуванні суддівської винагороди. 28.08.2020 Конституційний Суд України прийняв рішення, яким визнані неконституційними положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 року зі змінами, Закону України №553-ІХ Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік. Проте, рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, якщо інше не встановлено самим рішенням.

Суд розглянув справу 28.12.2020, відповідно до вимог ст. 262 КАС України, без проведення судового засідання, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, Рішення Ради суддів України від 17.03.2020 №19 та наказу голови Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , на підставі Указу Президента України Про призначення суддів з лютого 2012 року призначена на посаду судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області.

Суддівську винагороду ОСОБА_1 отримувала відповідно до ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

18.04.2020 набув чинності Закон України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік.

Окрім іншого, зазначеним Законом ст.29 викладена у наступній редакції: Установити, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому, у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.

Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті).

У період з 18.04.2020 по 28.08.2020, ТУ ДСА у Миколаївській області, під час нарахування заробітної плати, враховано положення ст.29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік, зі змінами від 13.04.2020, та накладено на суддівську винагороду обмеження у 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року.

Внаслідок застосування обмеження, передбаченого ст.29 Закону, суддівську винагороду ОСОБА_1 за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 зменшено та не виплачено в повному обсязі.

Відповідно до ст.130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до п.24 Розділ XII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону, розмір посадового окладу судді, становить: з 1 січня 2020 року: для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Законом України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік зміни до Закону України Про судоустрій і статус суддів не вносилися.

Право законодавця на визначення розміру суддівської винагороди іншими законами обмежено, як Конституцією так і відповідним законом про судоустрій.

Соціально-економічні права не є абсолютними, і у разі неможливості їх фінансово забезпечити, Держава має право на прийняття рішень пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, у тому числі, щодо розміру суддівської винагороди.

Виходячи з фінансових можливостей державного бюджету, законодавець має право на встановлення будь-якого розміру суддівської винагороди, більшого чи меншого, але враховуючи вимоги ст.130 Конституції України, ч.1 ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, це повинно бути передбачено виключно у законі про судоустрій, а не в інших нормативно-правових актах.

Відповідно до ч.4 КАС України, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

За таких обставин, при конкуренції норм ст.29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік та ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, відповідно до вимог ч.4 ст.7 КАС України, суд застосовує ст.130 Конституції України, як норму прямої дії, яка прямо вказує, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У такому випадку суд, вирішуючи спір, повинен застосувати ст.130 Конституції України та ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, а не ст.29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік.

Суд враховує, що Рішенням Конституційного Суду від 28.08.2020 у справі №10-р/2020, ч.1, 3 ст.29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік, абз.9 п.2 2 розділу II Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік від 13 квітня 2020 року № 553-IX, визнані неконституційними, а тому для звернення до Верховного Суду у порядку, передбаченому ч.4 ст.7 КАС України в теперішній час немає необхідності.

За таких обставин, позивач має право на отримання суддівської винагороди у період з 18.04.2020 по 28.08.2020 року у розмірі, передбаченому ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, а позов належить задовольнити у повному обсязі.

Враховуючи, що відповідачем самостійно обраховано суму недоплаченої суддівської винагороди за квітень - серпень 2020 р. у сумі 153786,36 гривень, стягненню з відповідача підлягає саме ця сума.

При цьому, на аргумент відповідача, що рішення Конституційного Суду України спрямовано лише у майбутнє, та не може бути застосовано до період з 18.04.2020 по 28.08.2020, суд хоче наголосити, що зазначений спір вирішено виключно на підставі прямого застосування ст.130 Конституції України, відповідно до ч.4 ст.7 КАС України, а не на підставі рішення КСУ про визнання неконституційним ст.29 Закону ч.1, 3 ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», абз.9 п.2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»».

Позов задовольнити.

Судові витрати відсутні.

Для застосування п.2 ч.1 ст.371 КАС України та негайного виконання судового рішення, суд підстав не вбачає.

На думку суду, у п.2 ч.1 ст.371 КАС України йде мова про негайне виконання стягнення заробітної плати, у разі позбавлення робітника такої заробітної плати. Інститут негайного виконання заробітної плати за один місяць, у такому разі виконує функцію запобіжника позбавлення особи засобів існування на час вирішення юридичного спору.

А у цьому випадку не йде мова про позбавлення позивача заробітної плати, позбавлення його засобів існування. У цьому випадку, є лише спір щодо належного розміру заробітної плати (винагороди судді), який кожна із сторін обраховує на свою користь.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (вул. Фалеєвська, 14,Миколаїв,545) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області щодо обмеження виплат суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 року.

3. Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області виплатити ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену суму суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 в розмірі 153 786,36 грн.

4. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко