Справа № 335/10873/20
Суддя: Стеценко А. В.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Стеценка А.В. ,

за участю секретаря судового засідання,

обов`язки якого виконує помічник судді Ведмедьова В.В.,

перекладача Глєбової М.В.,

представників позивача Лагуткова Д.О., Єгяна А.П.,

відповідача громадянина Ірландії ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107Б, адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби Запорізької області до громадянина Ірландії ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної міграційної служби Запорізької області звернулось до суду з адміністративним позовом до громадянина Ірландії ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконав рішення про примусове повернення в країну походження або третьої країни від 18.12.2020 № 36, прийняте УДМС України в Запорізькій області та ухиляється від виїзду за межі України. На теперішній час, відсутні правові підстави для його подальшого перебування на території України. Відповідач не має документів, що дають право законно перебувати на території України та здійснити виїзд з території України, не має сталих соціальних зв`язків, не працевлаштований, не має грошових коштів для існування та придбання квитків, існує ймовірність, що відповідач надалі буде ухилятися від виконання рішення про його примусове видворення та перешкоджатиме проведенню процедури видворення. Тому, позивач просить суд примусово видворити відповідача за межі України, затримати його та помістити до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України з метою його ідентифікації (документування свідоцтвом на повернення до Батьківщини) та забезпечення виконання рішення суду про примусове видворення за межі території України, заборонити відповідачеві подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років, допустити негайне виконання рішення суду.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що він є громадянином Ірландії а не Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії. Країну його громадянства було помилково визначено працівниками прикордонної служби під час перетину ним кордону України у 2017 році. Він дійсно прибув на територію України у 2017 році через Польщу автомобільним транспортом, перевищив дозволений термін перебування на території України, з особистих причин не виїхав та не виконав рішення про його примусове повернення до країни походження, при цьому добровільно підписав зобов`язання на виїзд з території України до 20.12.2020 року, однак наміру виконувати рішення не мав, оскільки не мав на це коштів. Паспорт громадянина Ірландії він втратив у першій половині 2020 року. Звертався електронною поштою до відповідної паспортної служби та Консульства Ірландії в Україні з проханням поновити йому паспорт, однак для завершення усіх процедур з його поновлення у нього відсутні кошти. Крім того, відповідач суду повідомив, що в Запоріжжі він мешкає зі своєю цивільною дружиною та її донькою. Доказів на підтвердження своїх доводів про намагання поновити паспорт громадянина Ірландії та проживання з цивільною дружиною у м. Запоріжжі відповідачем суду надано не було, клопотань про виклик та допит свідків від відповідача не надходило. Просив суд позов задовольнити в повному обсязі, підтвердив обставини зазначені в ньому. Наголосив, що іншим чином повернутися на територію Ірландії та відновити втрачені документи, що посвідчують його особу, він не може.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, упевнившись у розумінні відповідачем значення свої дій та його вільному волевиявленні щодо визнання позову, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

18.12.2020 співробітниками Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області був доставлений громадянин Ірландії ОСОБА_1 , ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який самостійно звернувся до ГУНП в Запорізькій області, оскільки він втратив документи, перебуває на території України незаконно та бажає повернутись до Ірландії.

Під час здійснення перевірки законності перебування на території України відповідача було встановлено, що 10.12.2017 року він прибув на територію України через КПП «Шегині» по паспорту НОМЕР_1 , у приватних справах.

Дозволений строк перебування на території України у відповідача закінчився 09.03.2018. З 10.03.2018 відповідач перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні. У відповідача відсутній будь який документ для перетину кордону, відповідно відсутні документи, які б надавали право законно перебувати на території України.

18.12.2020 уповноваженою посадовою особою Державної міграційної служби України було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого відповідач ухиляється від виїзду з території України після закінчення терміну перебування, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Начальником Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області 18.12.2020 прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення на відповідача у вигляді штрафу розміром 1700 грн.

18.12.2018 Управлінням Державної міграційної служби України в Запорізькій області було прийнято рішення № 36 про примусове повернення за межі України відповідача. За змістом доданого прийнятого рішення, відповідач зобов`язався у добровільному порядку покинути територію України у термін до 20.12.2020.

Відповідач вищезазначене рішення не виконав та досі знаходиться на території України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянств в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорам України.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами другою - чотирнадцятою цієї статті, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України (частина п`ятнадцята статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

За приписами частини першої статті 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно визначення пункту 14 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

За приписами частини першої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (частина п`ята статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 7 листопада 2019 року у справі №367/2334/19, від 8 серпня 2019 року у справі №362/1634/19, від 27 лютого 2020 року у справі №585/2811/19, від 20 жовтня 2020 року у справі №743/1027/18.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років.

Оскільки відповідач не виконав в установлений строк без поважних причин рішення позивача про примусове повернення; у відповідача відсутні документи на право перебування на території України та документи, що дозволяють здійснити виїзд за межі країни; відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, а підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо примусового видворення відповідача за межі України та заборону відповідачеві подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить затримати відповідача, із поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні до виконання рішення.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно із статтею 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Суд вважає, що затримання відповідача, незважаючи на серйозність заходу, з огляду на встановлені судом фактичні обставини, є цілком виправданим, оскільки в цьому випадку застосування інших, менш суворих заходів, буде недостатнім для гарантування виконання відповідачем певних обов`язків, пов`язаних із залишенням території України, так як, відповідач не працевлаштований, коштів на самостійне придбання квитків та відновлення документів не має, отже, не має коштів на внесення застави та не може бути переданий на поруки підприємства, установи чи організації.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині затримання відповідача та поміщення його до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, з метою його ідентифікації (документування свідоцтвом на повернення до Батьківщини) та забезпечення виконання рішення суду про примусове видворення за межі України, терміном на шість місяців є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 79, 7279, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 289, 371 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина Ірландії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про примусове видворення за межі України та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України - задовольнити.

Примусово видворити громадянина Ірландії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України.

Затримати громадянина Ірландії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та помістити його до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України з метою його ідентифікації (документування свідоцтвом на повернення до Батьківщини) та забезпечення виконання рішення суду про примусове видворення за межі України, терміном на шість місяців, до 21 червня 2021 року.

Допустити рішення до негайного виконання.

Заборонити громадянину Ірландії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років.

Рішення суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду (49005, м. Дніпро, вул. Василя Жуковського, 23) через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 107-Б) протягом десяти днів з його проголошення.

Позивач: Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (, адреса: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 90);

Відповідач: громадянин Ірландії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складене та проголошене в судовому засіданні 22 грудня 2020 року.

Суддя: А.В. Стеценко