Справа № 300/2551/20
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" грудня 2020 р. справа № 300/2551/20
Позов мотивовано тим, що Офісом великих платників податків Державної податкової служби України в порушення норм чинного законодавства винесено податкове повідомлення рішення форми В4 за № 005335212 від 16.09.2020, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 642 255,00 гривень за податковою декларацією за травень 2020 року. В обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення позивач зазначає, що ТзОВ "Карпатнафтохім" для забезпечення господарської діяльності самостійно здійснює транспортування придбаної у постачальників/виробників теплової та електричної енергії. Зокрема, транспортування теплоенергії для своїх виробництв виконується власними паропроводами від виробника такої енергії Державне підприємство "Калуська ТЕЦ-НОВА" (надалі по тексту також ДП "Калуська ТЕЦ-НОВА", Калуська ТЕЦ). Експлуатацію такої системи паропостачання здійснює цех парогазопостачання ТзОВ "Карпатнафтохім". Відповідна система паропостачання налічує більше 13,5 км трубопроводів діаметром від Ду100 до Ду600. Технологічна пара тиском 13 бар та температурою 300 С подається до виробничих потужностей товариства з Калуської ТЕЦ по двох паропроводах Ду600. З вузла №19 технологічна пара подається двома паропроводами Ду500 до теплопункту к-с 729, з якого розподільчими паропроводами після редукційно-охолоджуючих установок (надалі по тексу також РОУ) з тиском 6 бар та температурою 160 С та охолоджувальних установок (надалі по тексу також ОУ) з тиском 12 бар і температурою 240 С транспортується до цехів виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної (надалі по тексу також ПВХС) і каустичної соди (надалі по тексу також КС). З вузла №50 технологічна пара двома паропроводами Ду400 і Ду200 подається до теплопункту к-с 463, з якого розподільчими паропроводами після РОУ транспортується до цехів виробництва етилену і поліетилену. При нормальній роботі виробництва технологічна пара подається тільки по одному паропроводу в залежності від величини споживання пари виробництвом, інший знаходиться в резерві.
Втрати (технологічні витрати) теплової енергії при її транспортуванні складаються з втрат тепла через теплову ізоляцію паропроводів, теплообмінного обладнання і апаратів, та витрат, які виникають через дренування паропроводів та теплового обладнання (РОУ та ОУ). Також технологічні витрати виникають через необхідність прогріву і дренування паропроводів під час планових або позапланових (аварійних) переключень. За доводами позивача у відповідності до Порядку урахування втрат теплової енергії в теплових мережах у тарифах на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, який затверджено Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі по тексту також НКРЕКП, Регулятор) від 01.07.2016 за №1214, розрахункові втрати теплової енергії в теплових мережах - це обсяг теплової енергії, що втрачається при її транспортуванні тепловими мережами внаслідок витоку та охолодження теплоносія у тепловій мережі.
Згідно даного Порядку для ліцензіатів НКРЕКП розрахункові втрати теплової енергії в теплових мережах відносяться до виробничої собівартості та включаються у структуру тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання. Для не ліцензіатів НКРЕКП та підприємств, які здійснюють виробництво і транспортування теплової енергії для власних потреб, розмір технологічних витрат теплової енергії не регламентуються жодним нормативним документом, та такі підприємства самостійно розробляють та затверджують норми технологічних втрат теплової енергії, що і було зроблено позивачем. Норми технологічних витрат, які розроблені на ТзОВ "Карпатнафтохім" щорічно переглядаються, а їх дотримання постійно контролюється і аналізуються відхилення.
Стосовно електропостачання позивач стверджує, що товариство також самостійно здійснює транспортування електричної енергії для своїх структурних підрозділів власними високовольтними електромережами на відстань до 7-ми кілометрів від джерела електропостачання (підстанції 220 кВ Калуш Західної електроенергетичної системи Національної енергетичної компанії "Укренерго" на напрузі 220, 110 та 35 кВ). Електричні споживачі технологічних структурних підрозділів живляться на напрузі 6 та 0,4 кВ від цехових розподільчих пристроїв 6 кВ і трансформаторних підстанцій 6/0,4 кВ.
Передача електричної енергії від підстанції 220 кВ Калуш до цехових розподільчих пристроїв здійснюється мережами 220, 110, 35, 6 кВ, які знаходяться на балансі товариства та експлуатуються цехом електропостачання ТзОВ "Карпатнафтохім". Тобто цех електропостачання здійснює функцію трансформації, передачі та розподілу електричної енергії споживачам технологічних структурних підрозділів підприємства (аналогічно ліцензіатам з розподілу електричної енергії - обленерго). Для забезпечення передачі та розподілу електричної енергії споживачам технологічних структурних підрозділів підприємства цехом електропостачання експлуатуються повітряні та кабельні лінії 220, 110, 35, 6 кВ, високовольтні підстанції 220/110/10 кВ ГПП-1, 110/6 кВ ПГВ-31 та 35/6 кВ ПГВ-32.
В процесі трансформації та передачі електричної енергії відбуваються втрати електричної енергії в лініях електропередач, трансформаторах та іншому енергетичному обладнані. Ці втрати є неминучими та обумовлені фізикою процесу і являються технологічними витратами електроенергії на передачу електричної енергії розподільчими мережами. У відповідності до Правил роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 за №312, технологічні витрати електричної енергії на транспортування електричної енергії електричними мережами (технологічні витрати електричної енергії) - це сума втрат електричної енергії в елементах мереж, витрат електричної енергії на власні потреби підстанцій та витрат електричної енергії на плавлення ожеледі. Постановою НКРЕКП від 19.11.2019 за №2406 для Акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" встановлено коефіцієнти технологічних витрат електроенергії електромережами 1 та 2 класів напруги на 2020 рік, які становлять відповідно 0,0365 та 0,1090 (3,65% для мереж напругою вище 35 кВ та 10,9% для мереж напругою нижче 35 кВ). Для не ліцензіатів НКРЕКП, в тому числі і для ТзОВ "Карпатнафтохім" розмір технологічних витрат не регламентуються жодним нормативним документом, відповідно позивачем розроблені і затверджені власні розміри технологічних втрат електроенергії. У ТзОВ "Карпатнафтохім" технологічні витрати електроенергії електромережами не перевищують 2%, тобто є значно меншими, а ніж ті які затверджені для операторів систем розподілу електроенергії.
Таким чином, позивач вважає висновок відповідача, викладений в акті перевірки від 20.08.2020 за №86/28-10-52-12/33129683 необґрунтованим та безпідставним, оскільки, втрати електроенергії і теплоенергій понесені товариством у межах ведення господарської діяльності, вартість таких втрат віднесено до собівартості продукції та послуг, які є об`єктом оподаткування податком на додану вартість. Тому, у разі списання втрат що виникли в процесі закупівлі, транспортуванні товарів в межах убутку ведення господарської діяльності зобов`язання з податку на додану вартість не нараховуються та податкова накладна не складається і не реєструється. З наведених підстав, позивач вказує на протиправність податкового повідомлення-рішення форми В4 за №005335212 від 16.09.2020, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 642 255,00 гривень, та просить скасувати таке оскаржуване рішення.
Івано-Франківським окружним адміністративним судом 06.10.2020, на підставі статей 260-261 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін за наявними матеріалами (а.с.80-82).
Ухвалою суду від 30.10.2020 продовжено до 06.11.2020 Офісу великих платників податків Державної податкової служби України процесуальний строк надання письмових доказів/пояснення по справі, зміст, обсяг і строки подання яких визначений у пункті 5, 6 та 7 резолютивної частини ухвали суду від 06.10.2020 (а.с.96).
На виконання вимог ухвали суду від 06.10.2020, Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" направлено поштовим зв`язком письмові пояснення №40/8-108 від 23.10.2020 щодо обставин справи із долученням відповідних доказів, які зареєстровані в суді 30.10.2020 (а.с.98-103, 104-132).
18.12.2020 позивач подав в суд клопотання (№50/8-119 від 16.12.2020) про необхідність врахування "Висновку фахівців про влаштування та експлуатацію систем енергозабезпечення ТОВ "Карпатнафтохім", скерованого товариству Кафедрою хімічної технології переробки нафти та газу Національного університету "Львівська політехніка" листом від 15.12.2020 за №12/15-20.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши зміст позовної заяви і відзиву на позов, додаткових письмових пояснень, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" 29.10.2004 зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в Офісі великих платників податків Державної податкової служби України як платник податків і зборів.
До основного виду економічної діяльності ТзОВ "Карпатнафтохім" за КВЕД 20.14 віднесено "Виробництво інших основних органічних хімічних речовин".
Також серед видів діяльності за КВЕД 20.11 визначено "Виробництво промислових газів", за КВЕД 20.13 "Виробництво інших основних неорганічних хімічних речовин", за КВЕД 20.16 "Виробництво пластмас у первинних формах", за КВЕД 46.75 "Оптова торгівля хімічними продуктами", за КВЕД 49.20 "Вантажний залізничний транспорт", за КВЕД 49.50 "Трубопровідний транспорт", за КВЕД 71.20 "Технічні випробування та дослідження", за КВЕД 33.12 "Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення", за КВЕД 35.22 "Розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи", за КВЕД 35.23 "Торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи", за КВЕД 35.30 "Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря", за КВЕД 36.00 "Забір, очищення та постачання води", за КВЕД 37.00 "Каналізація, відведення й очищення стічних вод", за КВЕД 46.71 "Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами", за КВЕД 47.30 "Роздрібна торгівля пальним", за КВЕД 19.20 "Виробництво продуктів нафтоперероблення", за КВЕД 20.59 "Виробництво іншої хімічної продукції, н. в. і. у.", за КВЕД 35.21 "Виробництво газу", за КВЕД 46.12 "Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами", за КВЕД 46.38 "Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками", за КВЕД 46.17 "Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами", за КВЕД 33.17 "Ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів", за КВЕД 33.11 "Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів", за КВЕД 47.19 "Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах", за КВЕД 25.29 "Виробництво інших металевих баків, резервуарів і контейнерів", за КВЕД 46.46 "Оптова торгівля фармацевтичними товарами", за КВЕД 21.20 "Виробництво фармацевтичних препаратів і матеріалів", за КВЕД 47.73 "Роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах".
В ході проведення такої перевірки встановлено, серед іншого, порушення товариством пункту 198.5 статті 198, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 за № 2755-VI, в частині заниження податкового зобов`язання, що призвело до завищення показника у рядку 19 "Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації) (позитивне значення), та відповідно у рядку 21 "Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового періоду)" податкової декларації з податку на додану вартість за період травень 2020 року в сумі 642 255,01 гривень. Вказані порушення зафіксовані в акті перевірки за №86/28-10-52-12/33129683 від 20.08.2020 (а.с.23-65).
Не погоджуючись із встановленими порушеннями ТзОВ "Карпатнафтохім" подало заперечення №1319 від 04.09.2020 на акт перевірки від 20.08.2020 (а.с.66-71).
Розгляд заперечення винесено на засідання постійної комісії Західного управління Офісу великих платників податків ДПС із розгляду спірних питань, які виникають під час організації та проведення документальних перевірок та розгляду заперечень, яке відбулося 15.09.2020 року о 11:00 год.
На підставі вищевказаного акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми В4 за № 005335212 від 16.09.2020, яким зменшено ТзОВ "Карпатнафтохім" розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 642 255,00 гривень (а.с.74).
Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми В4 за № 005335212 від 16.09.2020 протиправним та не обґрунтованим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" звернулося до суду за захистом своїх інтересів, ставлячи вимогу про його скасування.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем в першу чергу врегульовані положеннями Податкового кодексу України.
Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи, поряд з іншим, мають право проводити документальні (позапланові виїзні) перевірки.
Підстави перевірки, її зміст, обсяг, строки, порядок проведення, оформлення результатів актом перевірки та вручення його платнику податків, винесення податкових повідомлення-рішень визначені положеннями абзаців 1, 4 і 5 підпункту 75.1.2, пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1, пунктів 78.4, 78.6 статті 78, пункту 82.2 статті 82, абзаців 1, 4 пункту 86.3 статті 86, пунктів 86.7, 86.8 статті 86 ПК України.
Як зазначено судом вище, Львівським управлінням Офісу великих платників податків Державної податкової служби України проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТзОВ "Карпатнафтохім", за результатами якої складено акт №86/28-10-52-12/33129683 від 20.08.2020 (надалі по тексту також акт перевірки від 20.08.2020), де зафіксовано відповідні податкові правопорушення.
В подальшому на підставі акта перевірки від 20.08.2020, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 16.09.2020, яким зменшено ТзОВ "Карпатнафтохім" розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 642 255,00 гривень
У суду відсутні підстави перевіряти дотримання відповідачем порядку призначення, проведення і оформлення результатів перевірки, за наслідками якої прийнято оскаржуване рішення, так як ТзОВ "Карпатнафтохім" не вказує на будь-які такі порушення відповідних процедур, крім правомірності і обґрунтованості змісту висновків, сформованих внаслідок невірного і неповного дослідження, відображення і фіксації усіх обставин, яким перевіряючими надано неналежну правову оцінку.
Виключно в контексті вказаного суд вважає за необхідне дослідити доводи та аргументи сторін щодо винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Так, податковим повідомленням-рішенням форми В4 за № 005335212 від 16.09.2020, ТзОВ "Карпатнафтохім" зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість (від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду) в сумі 642 255,00 гривень (а.с.74).
Згідно висновків Актом перевірки №86/28-10-52-12/33129683 від 20.08.2020 встановлено і зафіксовано наступні обставини та висновки:
"Згідно підпунктом "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податків зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи із бази оподаткування та скласти податкову накладну за товарами/послугами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари послуги призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податків.
Враховуючи вищенаведене, згідно поданих до перевірки документів понесені втрати електроенергії і теплової енергії не оформлені відповідними документами, які б підтверджували їх фактичне використання у господарській діяльності платника. У зв`язку із цим, відсутнє підтвердження фактичного використання втрат електроенергії та їх зв`язок з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг), не доведено їх використання підприємством у власній господарській діяльності.
Відтак, в порушення пункту 198.5 статті 198, пункту 200.4 статті 200 ПК України товариством занижено податкове зобов`язання по товарах (втрати електроенергії і теплоенергії) використаних в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, наслідком чого стало заниження показника рядку 19 "Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації) (позитивне значення), та відповідно у рядку 21 "Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового періоду)" податкової декларації з податку на додану вартість за період травень 2020 року в сумах 382 083,37 гривен і 260 171,64 гривень.
При цьому, ТзОВ "Карпатнафтохім" не зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідну накладну протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України за травень 2020 року на загальну суму 3 853 530,05 гривень (в тому числі ПДВ 642 255,01 гривень) по товарах (втрати електроенергії та теплоенергії), використаних в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку" (а.с.37, 38, 44, 45).
Досліджуючи такі аргументи і висновки контролюючого органу, суд керується таким.
З приводу коригування відповідачем товариству сум від`ємного значення податку на додану вартість за травень 2020 року за рахунок операції по списанню втрат електроенергії, отриманої від Товариства з обмеженою відповідальністю "Д.ТРЕЙДІНГ" у розмірі 382 083,37 гривень, визначеного як завищення показника у рядку 19 і 21 податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2020 року, суд виходить із наступних обставин.
Як встановлено судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Д.ТРЕЙДІНГ" (постачальник) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №2-1-2019/484 від 16.12.2019, згідно умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (придбаної) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Згідно акту постачання-прийняття електричної енергії за травень 2020 року від 31.05.2020 (а.с.108), ТзОВ "Д.ТРЕЙДІНГ", керуючись умовами договору №2-1-2019/484 від 16.12.2019 здійснило за період з 01.05.2020 по 31.05.2020 постачання електричної енергії, а позивач прийняв вказаний товар, кількістю 69 351 135 кВт*г за тарифом 1, 573310 гривень на загальну суму 130 933 001,05 гривень (в тому числі ПДВ 21 822 166,84 гривень).
За наслідками поставки електроенергії в зазначеній кількості, 31.05.2020 складено прибутковий касовий ордер №КНХ00009318 на суму 109 110 988,39 гривень (а.с.109).
За змістом Довідки про використання енергоресурсів ТзОВ "Карпатнафтохім" у травні 2020 року та розшифровки до довідки про використання енергоресурсів у травні 2020 року (а.с.111), підприємством використано, зокрема електроенергію, поставлену ТзОВ "Д.ТРЕЙДІНГ" в кількості 69 351 135 кВт*г на загальну суму 130 933 001,05 гривень (ПДВ 21 822 166,84 гривень), в тому числі: виробництва 68 121 933 кВт*г на загальну суму 128 612 302,09 гривень (ПДВ 21 435 383,68 гривень; їдальні - 15 034 кВт*г на загальну суму 28 383,77 гривень (ПДВ 4 730,63 гривень); втрати 1 214 266 кВт*г на загальну суму 2 292 500,21 гривень (ПДВ 382 083,37 гривень).
У відношенні до фактичних обставин із яких відповідач виходив коригуючи товариству сум від`ємного значення податку на додану вартість за травень 2020 року за рахунок операції по списанню втрат теплоенергії, отриманої позивачем від Державного підприємства "КАЛУСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕТРАЛЬ-НОВА" у розмірі 260 171,64 гривень, визначеного контролюючим органом як завищення показника у рядку 19 і 21 податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2020 року, суд встановив таке.
Між Державним підприємством "КАЛУСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕТРАЛЬ-НОВА" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" (покупець) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії №513 від 11.12.2019. За вказаним договором продавець зобов`язується виробити і поставити покупцю теплову енергію в парі для технологічних потреб (надалі по тексту також - "теплова енергія"), а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити теплову енергію в повному обсязі та виконати інші умови, передбачені даним договором.
Згідно акту приймання-передачі теплової енергії за травень 2020 року від 31.05.2020 ДП "КАЛУСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕТРАЛЬ-НОВА" (а.с.105) на виконання умов договору №513 від 11.12.2019 здійснило за період з 01.05.2020 по 31.05.2020 постачання теплової енергії, а позивач прийняв вказаний товар, в кількості 31 592 Гкал за ціною 670,20 гривень на загальну суму 25 407 574,14 гривень (в тому числі ПДВ 4 234 595,69 гривень).
За наслідками поставки теплової енергії в кількості 31 592 Гкал, 31.05.2020 сторонами складено і підписано прибутковий касовий ордер №КНХ00009223 на суму 21 172 958,40 гривень (а.с.106).
За змістом Довідки про використання енергоресурсів ТзОВ "Карпатнафтохім" у травні 2020 року позивачем використано, зокрема теплоенергію (а.с.110), поставлену ДП "КАЛУСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕТРАЛЬ-НОВА" в кількості 31 592 Гкал на загальну суму 25 407 574,14 гривень (ПДВ 4 234 595,69 гривень), в тому числі: спожито ТзОВ "Карпатнафтохім" 29 651 Гкал на суму 23 846 544,30 гривень (ПДВ 3 974 424,05 гривень); втрати при транспортуванні 1 941 Гкал на суму 1 561 029,84 гривень (ПДВ 260 171,64 гривень).
Всі вище перелічені документи були надані платником податків при здійсненні контролюючим органом перевірки, за наслідками проведення якої встановлено порушення позивачем пункту 198.5 статті 198, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України.
Основними доводами позивача щодо протиправності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення форми В4 за № 005335212 від 16.09.2020, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 642 255,00 гривень, являється наступне.
Так, згідно письмових пояснень позивача, діяльність ТзОВ "Карпатнафтохім" включає в себе виробництво широкого спектру продукції, виконання робіт, надання послуг, реалізацію продукції, товарів, робіт, послуг. Така діяльність здійснюється товариством самостійно та направлена на отримання доходу. Тобто, діяльність товариства з виробництва, реалізації продукції/товарів, робіт/послуг узгоджується із визначенням підпункту 14.1.36. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України та є господарською діяльністю. Для забезпечення ведення господарської діяльності ТзОВ "Карпатнафтохім" закуповує електроенергію та теплоенергію. При транспортуванні електроенергії та теплоенергії від постачальника неминуче виникають природні втрати.
Саме тому, що вартість втрат електроенергії і теплоенергії включено до собівартості оподатковуваних послуг/товарів, та ці втрати були понесені під час операцій, які є господарською діяльністю платника податку, позивач вважає правомірним не нарахування зобов`язання з податку на додану вартість.
Також позивач стверджує, що обсяги теплової енергії та електричної енергії, що були придбані ТзОВ "Карпатнафтохім" у постачальників згідно укладених договорів, визначаються за допомогою приладів комерційного обліку, які встановлені на межі балансової належності мереж. Дані обсяги формують поступлення в мережі систем енергозабезпечення ТзОВ "Карпатнафтохім" та відповідно зазначаються у звітах про використання електроенергії та теплової енергії у рядку "Поступило".
Обсяги фактично розподіленої теплової та електричної енергії для структурних підрозділів ТзОВ "Карпатнафтохім" визначаються за допомогою приладів технічного обліку на вводах в дані підрозділи. Сума фактично розподіленої енергії в кожен підрозділ в звітах про використання енергоресурсів відображається у рядку "До розподілу".
Відповідно, різниця між обсягами комерційної закупівлі енергоресурсів та фактичним їх розподілом між структурними підрозділами ТзОВ "Карпатнафтохім" згідно аргументів останнього - це є технологічні втрати енергоресурсів при їх транспортуванні мережами. Значення технологічних втрат щомісячно контролюються на відповідність нормативним значенням, затвердженим Генеральним директором підприємства.
Позивач на виконання вимог ухвали суду подав затверджені 02.01.2020 генеральним директором товариства Норми технічних втрат енергоресурсів при їх транспортуванні (розподілі) по підприємству на 2020 рік.
Так, серед іншого, втрати електричної енергії при діапазоні споживання в місяць від 50 000 до 75 000 тис.кВт. год (при роботі основних виробництв) становить 1,95%, а втрати теплоенергії в літній період при діапазоні споживання в місяць до 35 000 Гкал (при роботі основних виробництв) становить 8% (а.с.132)
Окрім вказаного, в матеріалах справи містяться звіти про використання ТзОВ "Карпатнафтохім" теплової та електричної енергії за травень 2020 року (а.с.130, 131).
Так, зокрема у звіті про використання теплової енергії за травень 2020 року у рядку "Втрати" зазначена величина технологічних втрат теплоенергії на рівні 1 941 Гкал, що становить 6,1% при нормованому значені не більше 8% (а.с.130, 132).
У звіті про використання електричної енергії за травень 2020 року у рядку "Втрати" зазначена величина технологічних втрат електроенергії на рівні 1 214 266 кВт год, що становить 1,75% при нормованому значенні не більше 1,95% (а.с.131, 132).
Отже, як вважає позивач, на підставі лічильників обліку електричної та теплової енергії формуються звіти про використання енергоресурсів та довідки про використання енергоресурсів за відповідний місяць (період). На підставі зазначених первинних документів витрати на теплову та електричну енергію відносяться до собівартості продукції, на випуск якої використана енергія.
За доводами позивача, сума втрат, понесених на транспортування електричної та теплової енергії відноситься на витрати цехів, які транспортують тепло та електроенергію. В свою чергу, собівартість транспортування електричної та теплової енергії теж відносяться до собівартості продукції, на випуск якої використана енергія. Таким чином, вся сума витрат на придбання електричної та теплової енергії (включаючи втрати) відноситься до ціни продукції, на випуск якої використана енергія, на яку, в свою чергу, нараховується податок на додану вартість.
Щодо розрахунку понесених при транспортуванні втрат теплової енергії за травень 2020 року в кількості 1 941 Гкал на суму 1 561 029,84 гривень, в тому числі ПДВ 260 171,64 гривень, позивач посилається на постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за №1214 від 01.07.2016 та постанову Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 за №869.
Так, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за №1214 від 01.07.2016 затверджено Порядок урахування втрат теплової енергії в теплових мережах у тарифах на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання (надалі по тексту також Порядок №1214).
Відповідно до пункту 1.1. Порядку №1214 цей Порядок визначає механізм урахування втрат теплової енергії в теплових мережах у тарифах на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання при їх формуванні згідно з вимогами Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 24.03.2016 за №377 (надалі по тексту також Порядок формування тарифів), з метою дієвого стимулювання заходів щодо зменшення втрат теплової енергії в процесі її транспортування тепловими мережами.
Дія цього Порядку, як визначено в пункті 1.2 Порядку №1214, поширюється на суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію НКРЕКП на провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, та/або транспортування її магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами, та/або постачання теплової енергії (надалі по тексту також ліцензіати).
Згідно пункту абзацу 6 пункту 1.3. Порядку №1214 розрахункові втрати теплової енергії в теплових мережах - обсяг теплової енергії, що втрачається при її транспортуванні тепловими мережами внаслідок витоку та охолодження теплоносія у тепловій мережі, який розраховується на плановий режим роботи за проектними показниками та паспортами технічно справної теплової мережі відповідно до міжгалузевих, галузевих методик, інших нормативних документів з нормування витрат та втрат ресурсів, зокрема Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні (КТМ 204 України 244-94), затверджених Державним комітетом України по житлово-комунальному господарству 14.12.1993 (визначається у гігакалоріях та відсотках від обсягу надходження теплової енергії до теплової мережі).
Водночас, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.06.2019 за №1174 затверджений Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання (надалі по тексту також Порядок №1174).
Пунктом 1.1. Порядку №1174 передбачено, що цей Порядок визначає механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання для суб`єктів природних монополій і суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами (надалі по тексту також - транспортування) та постачання, які є ліцензіатами НКРЕКП (надалі по тексту також ліцензіати).
Згідно приписів пункту 1.2. Порядку №1174 цей Порядок застосовується під час встановлення НКРЕКП тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у пункті 1.1 цієї глави, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку зазначених тарифів.
Цей Порядок не застосовується під час формування тарифів на виробництво теплової енергії теплоелектроцентралями, теплоелектростанціями, атомними електростанціями, когенераційними установками, системами автономного опалення та установками з використанням альтернативних джерел енергії (пункт 1.3. Порядку №1174)
За змістом абзаців 3, 19 пункту 1.4. Порядку №1174 витрати на покриття втрат - складова витрат у структурі тарифів на виробництво та/або транспортування, та/або постачання теплової енергії, яка може мати як додатне, так і від`ємне значення та яка враховує відшкодування втрат підприємств, що виникають протягом періоду розгляду розрахунків тарифів, встановлення та їх оприлюднення відповідно до вимог статті 20 Закону України "Про теплопостачання", та/або відшкодування втрат підприємств, які виникають унаслідок встановлення (зміни) цін/тарифів на паливно-енергетичні ресурси у строки, що унеможливлюють своєчасне їх урахування (з моменту такої зміни цін/тарифів на паливно-енергетичні ресурси та встановлення скоригованих тарифів) у тарифах на теплову енергію.
Так, Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 за №869 (надалі по тексту також Порядок №869). Цей Порядок визначає механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами (надалі по тексту також - транспортування) та постачання, надання послуг з постачання теплової енергії і постачання гарячої води (пункт 1 коментованого Порядку).
Згідно пунктів 2, 3, 4 Порядку №869 цей Порядок застосовується під час установлення органами місцевого самоврядування (надалі по тексту також - уповноважені органи) тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у пункті 1 цього Порядку, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку зазначених тарифів.
Цей Порядок не застосовується під час формування тарифів на виробництво теплової енергії теплоелектроцентралями, тепловими електростанціями, атомними електростанціями, когенераційними установками.
Під час формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води суб`єктами господарювання, що перебувають у спільній власності територіальних громад, вимоги цього Порядку в частині формування тарифів для кожної окремої територіальної громади (у разі провадження ліцензованої діяльності та надання комунальних послуг у декількох територіальних громадах) на таких суб`єктів господарювання не поширюються.
За змістом підпункту 15 пункту 5 Порядку №869 розрахункові втрати теплової енергії в теплових мережах - обсяг теплової енергії, що втрачається під час її транспортування тепловими мережами внаслідок витоку та охолодження теплоносія у тепловій мережі, який розраховується на планований режим роботи за проектними показниками та паспортами технічно справної теплової мережі відповідно до міжгалузевих, галузевих методик, інших нормативних документів з нормування витрат та втрат ресурсів, зокрема Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні (КТМ 204 України 244-94) і визначається у гігакалоріях та відсотках обсягу надходження теплової енергії до теплової мережі.
Нормування втрат теплової енергії в теплових мережах та питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів, які використовуються для виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, здійснюється в установленому законодавством порядку відповідно до міжгалузевих, галузевих та регіональних методик, інших нормативних документів з нормування витрат та втрат ресурсів, у яких враховуються основні особливості технологічних процесів конкретного виробництва (пункт 17 Порядку №869).
Виходячи із положень Порядку №1214, Порядку №1174 та Порядку №869 їх дія поширюється на суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію НКРЕКП на провадження господарської діяльності зокрема з постачання та/або транспортування теплової енергії.
Як свідчать матеріали справи, ТзОВ "Карпатнафтохім" не представлено суду жодного документа, який засвідчував би наявність у останнього відповідної ліцензії, в тому числі на постачання та/або транспортування теплової енергії, а отже посилання позивача на Порядок №1214, Порядок №1174 та Порядок №869 є безпідставними та необґрунтованими, так як їх дія не поширюється на не ліцензіатів НКРЕКП.
Разом з тим, як свідчать положення Порядку №1214 і Порядку №869 розрахунок втрати теплової енергії в теплових мережах здійснюється на планований режим роботи за проектними показниками та паспортами технічно справної теплової мережі відповідно до міжгалузевих, галузевих методик, інших нормативних документів з нормування витрат та втрат ресурсів, зокрема Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні (КТМ 204 України 244-94).
Позивачем надано звіт з використання теплової енергії у травні 2020 року, згідно якого останнім визначено втрати по тепловій енергії в кількості 1 941 Гкал (а.с.13). Вказаний звіт складений та підписаний начальником відділу забезпечення енергоресурсами ТзОВ "Карпатнафтохім".
При цьому, в ході розгляду справи, позивачем не надано жодного пояснення та доказів на їх підтвердження, щодо механізму виникненні і понесення втрат теплової енергії у травні 2020 року та на підставі яких документів здійснено розрахунок таких втрат.
Слід відмітити, що наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 за №71 затверджено Правила технічної експлуатації теплових установок і мереж (надалі по тексту також Наказ №71).
Відповідно до пункту 3 коментованого Наказу №71 теплова мережа - трубопроводи, призначені для транспортування пари або гарячої води до споживачів тепла і повернення конденсату пари та відпрацьованої гарячої води в системи теплопостачання.
Керівники суб`єктів господарювання, особи, відповідальні за загальний стан теплового господарства та технічний стан і безпечну експлуатацію теплових установок і мереж, повинні забезпечити недопущення неефективного використання та необґрунтованих втрат теплової енергії (підпункт 5.2.7. пункту 5.2 Наказу №71).
За приписами підпункту 6.3.64. пункту 6.3 Наказу №71 випробування з визначення теплових і гідравлічних втрат у теплових мережах здійснюються з періодичністю один раз на 5 років за програмою, затвердженою технічним керівником організації, що експлуатує теплову мережу, і погодженою технічним керівником ДТ.
Випробування на розрахункову температуру теплоносія, а також з визначення теплових і гідравлічних втрат здійснюються спеціалізованою організацією.
Випробування на визначення теплових втрат здійснюється згідно з РД 34.09.255.
Підпунктом 6.8.1. пункту 6.8 Наказу №71 визначено, що під час експлуатації ДТ і теплових мереж слід забезпечувати компенсацію втрат пари та мережної води підживлювальною водою установленої якості.
У разі визначення витрати пари із застосуванням стандартних звужувальних пристроїв тиск і температура пари визначаються реєструвальним манометром, що встановлюється перед вимірювальною діафрагмою витратоміра та термометром, який може встановлюватись як перед, так і за вимірювальною діафрагмою витратоміра; перевагу слід надавати останньому місцю розміщення (підпункт 7.2.22. пункту 7.2 Наказу №71).
Згідно підпункту 7.2.43. пункту 7.2 Наказу №71 облік відпускання і використання теплової енергії має здійснюватися у вузлі обліку теплової енергії, організованому на межі розділу теплових мереж між теплопостачальною організацією та споживачем.
У разі організації вузла обліку не на межі розділу теплових мереж розрахунок за теплову енергію здійснюється з урахуванням втрат на ділянці мережі від межі розділу до місця установки розрахункових приладів.
За приписами підпункту 7.7.23. пункту 7.2. Наказу №71 до включення системи опалення в експлуатацію після ремонту, модернізації чи монтажу, а також не менше ніж один раз на 5 років здійснюється її теплове випробування на рівномірність прогрівання опалювальних приладів та визначення фактичних теплових втрат. У процесі теплових випробувань потрібно виконати налагодження і регулювання системи. Випробування здійснюються спеціалізованою організацією. Результати випробувань оформляють актом.
Як свідчать положення підпункту 7.7.5. пункту 7.7 Наказу №71 вузол керування парової мережі має бути обладнано: а) манометрами: на вводі паропроводу після основних засувок; перед і після редукційного клапана; на конденсатопроводі; б) термометрами: на вводі паропроводу після основних засувок; на лініях подавання редукованої пари і на конденсатопроводах; в) витратомірами на паропроводі і конденсатопроводі; г) теплолічильниками на спільних паропроводі і конденсатопроводі.
Отож наведеними положеннями Наказу №71 встановлено відповідні правила технічної експлуатації теплових установок і мереж для запобігання недопущення неефективного використання та необґрунтованих втрат теплової енергії.
Позивач в свою чергу не навів жодного обґрунтування щодо вчинення відповідних дій, які б засвідчували механізм фіксації втрати теплової енергії на підприємстві під час її використання.
Пунктами 8 і 9 резолютивної частини ухвали суду про відкриття провадження у справі суд витребовував у позивача відповідні докази і пояснення, які засвідчують обставини фіксації і формування спірних виробничих втрат теплової і електричної енергії.
Виконуючи вимоги суду, враховуючи самостійне посилання товариством у адміністративному позові на Порядок №1214, представником позивача не подано жодного доказу, який би засвідчував:
- чіткі і зрозумілі як для контролюючого органу так і для суду проектні показниками планового режиму роботи усієї системи паротрубопроводу підприємства;
- паспорти технічної справності усіх без винятку теплових мереж товариства, у яких допустимі виникають виробничі втрати теплової енергії при передачі/транспортуванні пари для виробничих потреб;
- конкретні розрахунки, власно розроблені положення із чітким посиланням на міжгалузеві, галузеві методики, інші нормативні документи з нормування витрат та втрат ресурсів, в тому числі, зокрема, Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні (КТМ 204 України 244-94), затверджених Державним комітетом України по житлово-комунальному господарству 14.12.1993.
Більше того, в розуміння положень підпункту 6.3.64. пункту 6.3 і підпункту 7.7.23. пункту 7.2. Наказу №71 позивач також не довів належними та допустимими доказами наявність обставин:
- здійснення кожних 5 років випробування з визначення теплових і гідравлічних втрат у теплових мережах (магістралі усіх трубопроводів);
- здійснення спеціалізованою організацією визначення фактичних теплових і гідравлічних втрат здійснюються теплових мережах (магістралі усіх трубопроводів);
- виконання випробувань на визначення теплових втрат відповідно до РД 34.09.255.
Стосовно втрат електричної енергії в кількості 1 214 266 кВт*г на загальну суму 2 292 500,21 гривень, в тому числі податок на додану вартість 382 083,37 гривень, понесених товариством у травні 2020 року суд відзначає наступне.
В адміністративному позові, як і в попередньому випадку, позивач, обґрунтовуючи власні доводи, самостійно посилається на положення постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 за №312, якою затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (надалі по тексту також Правила №312), відповідно до підпункту 1.1.1. пункту 1.1 яких ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.
Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.
Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.
Відповідно до підпункту 1.1.2. пункту 1.1 Правил №312:
паспорт точки розподілу (передачі) - акт (документ), складений оператором системи, у якому зазначаються технічні параметри точки підключення споживача - потужність, дозволена до використання, приєднана потужність, межі балансової належності, однолінійна схема, формула донарахування втрат електричної енергії відповідно до Кодексу комерційного обліку, тип засобу/системи комерційного обліку, ЕІС-коди та інша технічна інформація, необхідна для електрозабезпечення об`єкта споживача за точками розподілу (передачі) електричної енергії (абзац 41);
перетікання реактивної електричної енергії - складова фізичних процесів передачі, розподілу та споживання активної електричної енергії, яка спричиняє додаткові технологічні втрати активної електричної енергії, створює додаткове завантаження обладнання електричної мережі та впливає на показники якості активної електричної енергії (рівні напруг) (абзац 42);
реактивна потужність - складова повної потужності, яка спричиняє додаткові технологічні втрати активної електричної енергії, створює додаткове завантаження обладнання електричної мережі та впливає на показники якості електричної енергії (рівні напруг) (абзац 57);
технічні (контрольні) засоби обліку - засоби обліку, що застосовуються учасником роздрібного ринку для контролю споживання електричної енергії, аналізу втрат електричної енергії у власних електричних мережах тощо (абзац 74);
технологічні витрати електричної енергії на транспортування електричної енергії електричними мережами (технологічні витрати електричної енергії) - це сума втрат електричної енергії в елементах мереж, витрат електричної енергії на власні потреби підстанцій та витрат електричної енергії на плавлення ожеледі (абзац 75);
За змістом підпункту 10.1.13. пункту 10.1 Правил №312 обсяг електричної енергії, втраченої внаслідок розподілу, визначається як різниця між обсягами електричної енергії, які надходять у малу систему розподілу, та обсягами електричної енергії, розподіленими оператором малої системи розподілу за відповідний розрахунковий період.
Обсяг втрат електричної енергії закуповується оператором малої системи розподілу як споживачем в обраного електропостачальника відповідно до цих Правил або як електропостачальником (за наявності відповідної ліцензії).
Згідно підпункту 11.2.5. пункту Правил №312 обсяг живлення по прямій лінії визначається на межі балансової належності мереж споживача і прямої лінії засобом комерційного обліку з можливостями вимірювання, диференційованого за періодами часу. Компенсація технологічних втрат електроенергії в прямій лінії здійснюється за домовленістю сторін договору про забезпечення живлення електричною енергією по прямій лінії. Обсяг електричної енергії, виміряної на шинах електроустановки з виробництва електричної енергії, яка забезпечує живлення по прямій лінії, має з урахуванням втрат у прямій лінії збігатись з обсягом живлення об`єкта по прямій лінії. Вимірювання проводяться з періодом інтеграції одна година.
Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 21.06.2013 за №399 затверджено Методичні рекомендації визначення технологічних витрат електричної енергії в трансформаторах і лініях електропередавання (надалі по тексту Методичні рекомендації №399).
Так, відповідно до розділу 1 Методичних рекомендацій №399 ці Методичні рекомендації рекомендовано застосовувати для визначення технологічних витрат електричної енергії в елементах електричної мережі (силових трансформаторах, лініях електропередавання і реакторах) споживачів та інших суб`єктів господарювання при виконанні розрахунків обсягів споживання, передачі, постачання і виробництва електроенергії у випадках, передбачених Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 за №28, та іншими нормативними документами (якщо розташування точок вимірювання електричної енергії не збігається з межею балансової належності елементів електричної мережі), для визначення технологічних витрат електричної енергії, що пов`язані з передачею електричної енергії електричними мережами суб`єктів господарювання, а також при складанні балансів електричної енергії в електричних мережах із переважно симетричним навантаженням.
В цих Методичних рекомендаціях до технологічних витрат електричної енергії відносять втрати енергії, обумовлені електромагнітними процесами у струмопровідних частинах електричної мережі і осердях апаратів при її передачі, а також кліматичні втрати та втрати енергії в ізоляції елементів мережі (далі - втрати електричної енергії).
Ці Методичні рекомендації рекомендовано для застосування електропередавальними організаціями, які мають ліцензії на здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії магістральними або місцевими (локальними) електричними мережами, компаніями, що здійснюють постачання електричної енергії споживачам, відповідно до ліцензій на здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії, проектними організаціями, а також виробниками та споживачами електричної енергії (пункт 1.2 Методичних рекомендацій №399).
Як визначено в пунктах 1.3 і 1.4 Методичних рекомендацій №399 ці Методичні рекомендації не поширюється на визначення технологічних витрат електричної енергії в елементах міждержавних електричних мереж, які визначають відповідно до укладених договорів та Регламенту з обліку міждержавних перетікань електроенергії. Ці Методичні рекомендації не поширюється на електричні мережі, спорудження яких визначають спеціальні правила і норми (контактна мережа електротранспорту, лінії зв`язку, сигналізації тощо).
У цих Методичних рекомендаціях є посилання на такі нормативні документи (розділ 2):
- ГНД 34.09.104-2003 Методика складання структури балансу електроенергії в електричних мережах 0,38 - 150 кВ, аналізу його складових і нормування технологічних витрат електроенергії (із змінами, внесеними наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.02.2009 за № 52);
- ГНД 34.09.204.2004 Методичні вказівки з аналізу технологічних витрат електроенергії та вибору заходів щодо їх зниження, затверджені наказом Міністерства палива та енергетики України від 09.06.2004 за № 300;
- Інструкція про порядок комерційного обліку електричної енергії, затверджена Радою Оптового ринку електричної енергії України, протокол № 12 від 08.10.1998.
Досліджуючи нормативне правове регулювання спірних відносин суд застосовує положення Інструкції Національної комісії регулювання електроенергетики України про порядок комерційного обліку електричної енергії від №1349 від 19.10.1998 (надалі по тексту також Інструкція), преамбулою якої визначено, що Інструкція - це узгоджений документ, який визначає точки комерційного та технічного обліку, вимоги до вимірювання електричної енергії, процедури зчитування показань лічильників, а також порядок експлуатації засобів вимірювання для використання в системі забезпечення функціонування Оптового ринку електричної енергії України (Енергоринок).
Інструкція розповсюджується на Сторони, які беруть участь в діяльності Енергоринку згідно Договору між членами Енергоринку (Договір).
Інструкція розповсюджується на всі засоби обліку електроенергії та визначення потужності, які застосовуються Сторонами Договору в електроустановках, що діють та споруджуються.
Пунктом 1.8 Інструкції визначено, що технічний (контрольний) облік електроенергії - облік для контролю витрат електроенергії на електростанції, підстанції, підприємстві, а також для обчислення і аналізу втрат електроенергії в електричних мережах всіх класів напруги. Лічильники, що встановлюються для технічного обліку, мають назву лічильників технічного обліку.
Магістральна лінія електропередачі - лінія рівня напруги 220 (154) кВ і вище. Міжобласна лінія електропередачі - лінія, що з`єднує електричні мережі різних областей (Сторони Енергоринку) рівня напруги 110 (154) кВ і нижче (пункт 1.19, 1.20 Інструкції).
За змістом пунктів 4.4, 4.7 коментованої Інструкції в разі неможливості встановлення розрахункових лічильників згідно пункту 4.2. або пункту 4.3., тимчасово лічильники можуть встановлюватися на стороні вищого рівня напруги трансформаторів та автотрансформаторів, з урахуванням втрат обчислених за Методикою про визначення втрат електроенергії у трансформаторах і лініях електропередач, що враховуються при фінансових розрахунках за електроенергію розрахунковим шляхом.
Оператор забезпечує роботу лічильників, вимірювальних трансформаторів з відповідним класом точності, а також надає зацікавленим Сторонам паспорти-протоколи вимірювальних комплексів, в яких повинні бути зазначені виміри навантажень струмових ланцюгів та ланцюгів напруги, і втрат напруги від трансформаторів напруги до лічильників.
У відповідності до пункту 4.13. Інструкції щомісяця по записах показань лічильників в 0 годин облікового часу Енергоринку 1-го числа на кожній підстанції необхідно складати баланс електроенергії, який включає в себе: в разі обліку згідно пункту 4.2. витрати електроенергії на власні потреби підстанції Wвп (пункт 4.13.1.); в разі обліку згідно пункту 4.3. втрати електроенергії в силових трансформаторах підстанції - дельта Wтр.
Всі складові балансу, крім втрат електроенергії в трансформаторах, треба вимірювати лічильниками розрахункового і технічного обліку (підпункт 4.13.2. пункту 4.13 Інструкції).
Згідно пункту 4.14. Інструкції втрати електроенергії в трансформаторах та автотрансформаторах (в разі обліку згідно пункту 4.3.) треба визначати згідно Методики про визначення втрат електроенергії у трансформаторах і лініях електропередач, що враховуються при фінансових розрахунках за електроенергію розрахунковим шляхом.
Облік електроенергії на підстанціях рівня напруги 110 кВ та нижче організовується для визначення кількості електроенергії, яка надійшла на її шини та була передана у мережу іншого Постачальника електроенергії, а також власного споживання підстанції, відповідно до вимог Інструкції та нормативних документів. (пункт 5.1 Інструкції).
За приписами пункту 5.4. Інструкції оператор забезпечує роботу лічильників, вимірювальних трансформаторів з відповідним класом точності, а також надає зацікавленим Сторонам паспорти-протоколи вимірювальних комплексів, в яких повинні бути зазначені виміри навантажень струмових ланцюгів та ланцюгів напруги, і втрат напруги від трансформаторів напруги до лічильників.
Як передбачено пунктом 10.22 Інструкції втрати електроенергії в магістральних лініях визначаються згідно Методики про визначення втрат електроенергії у трансформаторах і лініях електропередач, що враховуються при фінансових розрахунках за електроенергію розрахунковим шляхом.
Представником підприємства до матеріалів справи подано надано звіт з використання електроенергії у травні 2020 року, за змістом якого ТзОВ "Карпатнафтохім" визначено втрати електричної енергії в кількості 1 214 266 кВт год (а.с.131). Як і звіт по тепловій енергії, вказаний звіт складений та підписаний начальником відділу забезпечення енергоресурсами товариства.
Втім, надаючи пояснення на виконання вимог пунктів 8 і 9 резолютивної частини ухвали суду про відкриття провадження у справі, позивач в частині затвердження Норми технічних втрат енергоресурсів при їх транспортуванні (розподілі) по підприємству на 2020 рік не довів перед судом належними і допустимими доказами:
- застосування Методичних рекомендації визначення технологічних витрат електричної енергії в трансформаторах і лініях електропередавання;
- наявності відповідних паспорти-протоколів вимірювальних комплексів, в яких у встановленому порядку зафіксовані виміри втрат напруги від трансформаторів напруги до лічильників, із показників яких затверджувалися відповідні середні норми технологічних втрат на 2020 рік.
Більше того, положення Правил №312 не можуть розповсюджуватися на діяльність позивача так як він не представ суду відповідної ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на вид діяльності щодо транспортування електричної енергії власними мережами.
Окремо недоведеним позивачем залишається питання відповідності усім нормативам і стандартам приладів обліку теплової і електричної енергії, розміщених на території самого товариства (його окремих структурних підрозділів), як таких, що не належать до відомства відповідних ліцензіатів, які продають, постачають чи транспортують енергію до визначеної точки продажу - приладів комерційного обліку, які встановлені на межі балансової належності мереж.
Додатково обґрунтовуючи власні висновки суд звертає особливу увагу на те, що позивач в одній частині позовної заяви стверджує, що жодним нормативним документом не регламентуються норми технологічних чи фактичних втрат відповідної енергії на підприємствах не ліцензіатах, у свою чергу, такі підприємства самостійно розробляють і затверджують норми технологічних втрат, що і було зроблено товариством.
Разом з цим, визначаючи нормативи таких втрат і взагалі право їх визначати як такі, у адміністративному позові представник товариства посилається на Порядок №1214 (у відношенні до теплової енергії) і на Правила №312 (у відношенні до втрат електричної енергії).
Таке неоднозначність у поясненнях позивача жодними матеріалами справи не обґрунтована.
Незважаючи на вказані висновки суду, як свідчать сторінки 23 і 26 акта перевірки від 20.08.2020 контролюючий орган все таки кваліфікував визначені позивачем втрати електричної енергії та теплової енергії на загальну суму 3 853 530,05 гривень (в тому числі ПДВ 642 255,01 гривень) товаром використаним в операціях, що не є господарською діяльністю платника податків, у зв`язку із чим порушено підпункт "г" пункту 198.5 статті 198, пункт 201.10 статті 201 ПК України.
Господарською діяльністю згідно з підпунктом 14.1.36. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Пунктом 185.1 статті 185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до абзацу 2 підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України з метою застосування терміна "постачання товарів" електрична та теплова енергія, газ, пар, вода, повітря, охолоджене чи кондиційоване, вважаються товаром.
В той же час, згідно з підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Як стверджує позивача "собівартість транспортування електричної та теплової енергії теж відносяться до собівартості продукції, на випуск якої використана енергія", "вся сума витрат на придбання електричної та теплової енергії (включаючи втрати) відноситься до ціни продукції, на випуск якої використана енергія, на яку, в свою чергу, нараховується податок на додану вартість".
Із вказаного слідує що позивач дві формує витрати на собівартість продукції за рахунок вартості теплової і електричної енергії, зокрема:
- перший раз, коли придбаває у постачальника електричну/теплову енергію;
- другий раз, вартість частини вже придбаної електричної енергії у вигляді її технологічних втрат при транспортування і розподіленні по підприємству такої енергії.
При цьому, в першому випадку, обліковуючи витрати (за придбану у постачальника енергії), товариство формує податковий кредит з ПДВ (сплаченого у вартості такого товару), а в другому повторно обліковує витрати, втім коригування ПДВ не здійснює.
За доводами контролюючого органу, при настанні другого випадку, зокрема, визначаючи втрати і включаючи їх у собівартість товару, платник податків зобов`язаний на вартість таких втрат нарахувати ПДВ, що збалансує облік податку на додану вартість по товару, за яким сформовано податковий кредит при його придбанні для виробництва, та за частиною якого мало місце в подальшому його втрата, в тому числі в наслідок тих чи інших технологічних чи фізичних процесів.
Контролюючий орган, виходить із того, що такий вид операції як транспортування і розподіл теплової і електричної енергії та отримані внаслідок її здійснення кількісного (об`ємного) і вартісного виразу/значення технологічних втрат, не є господарською діяльністю платника податків.
В даному випадку суд, виходячи з встановлених обставин та змісту підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України, погоджується із висновками перевіряючого та доводами відповідача.
Такі мотиви суду відповідають правовій (податковій) консультації, викладеній Державною фіскальною службою у листі від 06.02.2017 № 2103/6/99-99-15-03-02-15, посилання на застування якого у своєму поясненні поросив позивач (а.с.100).
Так, "Державна фіскальна служба України розглянула лист платника щодо порядку нарахування податкових зобов`язань з ПДВ при здійсненні операцій зі списання втрат, що виникли при зберіганні і транспортуванні виробленої сільськогосподарської продукції, в межах норм природного убутку та понад такі норми та, керуючись статтею 52 Податкового кодексу України, повідомляє.
…Враховуючи викладене, у разі якщо підприємством здійснюється списання втрат, що виникли при зберіганні і транспортуванні виробленої сільськогосподарської продукції, понад норми природного убутку, така продукція не може бути використана у межах господарської діяльності підприємства.
При цьому якщо під час придбання (виготовлення) товарів (сировини) для виробництва такої продукції суми податку на додану вартість були включені до складу податкового кредиту, то підприємство повинно не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду, в якому відбувається її списання, здійснити нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за основною ставкою виходячи із вартості придбання таких товарів (сировини).
У разі списання втрат, що виникли при зберіганні і транспортуванні виробленої сільськогосподарської продукції, у межах норм її природного убутку, та якщо під час придбання (виготовлення) товарів (сировини) для виробництва такої продукції суми податку на додану вартість були включені до складу податкового кредиту, податкові зобов`язання з ПДВ підприємством не нараховуються, а податковий кредит не коригується за умови, що вартість таких товарів включається до вартості іншої готової продукції. У разі недотримання цієї умови за такими товарами визначаються податкові зобов`язання з ПДВ відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПКУ.
Водночас повідомляємо, що при здійсненні своєї господарської діяльності, у тому числі при визначенні норм природного убутку продукції, суб`єкти господарювання повинні керуватися чинним законодавством України.
Спростовуючи аргументи позивача щодо підтвердження таким листом саме позиції товариства, суд зазначає наступне.
По перше, така консультація стосується вже готової продукції, у відношенні до якої як готового виробу відбувається облік витрат при її транспортуванні чи зберіганні.
По друге, наслідком списання втрат, що виникли при зберіганні і транспортуванні виробленої (готової) продукції, понад норми природного убутку, є здійснення платником податку нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за основною ставкою, виходячи із вартості придбання таких товарів (сировини).
У даній справі товариство не довело дотримання відповідних нормативів при встановленні і розрахунку технологічних втрат теплової і електричної енергії.
Як наслідок обґрунтованим суд також вважає висновок відповідача щодо недотримання позивачем положень пункту 201 статті 201 ПК України.
В розгляді справи суд окремо надає правовому оцінку клопотанню позивача про необхідність застосування у розгляді справи "Висновку фахівців про влаштування та експлуатацію систем енергозабезпечення ТОВ "Карпатнафтохім" складеного за підписом окремих представників наукового складу Інституту хімії та хімічних технологій, Кафедри електроенергетики та систем управління, Кафедри теплоенергетики, теплових та атомних електричних станцій Національного університету "Львівська політехніка" (без дати і номера), скерованого позивачу листом за підписом професора Кафедри хімічної технології переробки нафти та газу Національного університету "Львівська політехніка" Топільницький П.І. за №12/15-20 від 15.12.2020 (надалі по тексту також - Висновок).
Суд повністю відхиляє коментований Висновок як належний та допустимий доказ у даній справі.
По перше, як слідує із змісту листа ТОВ "Карпатнафтохім" №1574 від 13.10.2020, адресованого проректору з наукової роботи Національного університету "Львівська політехніка", товариством звертаючись із проханням "вказати, чи відповідають розрахункові показники технологічних втрат під час транспортування пари та електричної енергії встановленим нормативам", серед іншого, додано:
- опис системи енергозабезпечення ТОВ "Карпатнафтохім";
- розрахунок технологічних втрат електроенергії в межах КНХ обумовлених передачею електроенергії до виробництв;
- розрахунок технологічних втрат теплової енергії при транспортуванні від ТЕЦ до виробничих потужностей КНХ.
Вказані три документи не додані позивачем ні до клопотання №50/8-119 від 16.12.2020, ні при поданні позову, ні на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що останні витребовувалися як докази.
По друге, в розумінні положень КАС України "Висновок фахівця/фахівців" не є доказом у адміністративній справі. Більше того, жодний із підписантів такого Висновку не був попереджений у встановленому законом порядку про кримінальну відповідальність, як того вимагається, коли суд враховує висновок експерта.
По третє, супровідний лист за підписом професора Кафедри хімічної технології переробки нафти та газу Національного університету "Львівська політехніка" Топільницький П.І. за №12/15-20 від 15.12.2020 свідчить про використання виключно поданий позивачем матеріалів, а також літературних джерел та даних наукових праць фахівців Національного університету "Львівська політехніка".
Будь-якого послання на положення нормативно правових актів такий лист не містить.
По четверте, Висновок містить запис:
- "Враховую надану Вами інформацію про систему зовнішнього електропостачання ТОВ "Карпатнафтохім" можна зробити висновок, що система влаштована у відповідності Правил улаштування електроустановок та експлуатується згідно Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів";
- "Існуюча система теплопостачання ТОВ "Карпатнафтохім" відповідає вимогам ДБН В.2.5-39:2008 "Зовнішні мережі та споруди. Теплові мережі" та відповідає технічним потребам виробництва";
- "встановлені на підприємстві норми технологічних втрат електричної енергії …", "…встановлені на підприємстві норми технологічних втрат теплової енергії є обґрунтованими по відношенню до конфігурації та існуючого технічного стану мереж і обладнання системи теплопостачання".
Із вказаного слідує, що фахівцями, які підписали Висновок сформовано умовний власний висновок про "влаштування", "експлуатацію", "існуючий технічний стан мереж і обладнання" зовнішнього електропостачання та системи теплопостачання товариства, не здійснюючи при цьому взагалі виїзд на підприємство та дослідження на предмет фізичного і реального (технічного) статну мереж, а лише використано і довірено матеріалам, які подав запитувач замовник Висновку, не перевіряючи їх на відповідність об`єктивним даним як таких.
Як слідує із супровідного листа позивача №1574 від 13.10.2020 на дослідження передано лише опис системи енергозабезпечення без будь-яких інших документів, які засвідчують реальний і дійсний стан зовнішніх теплових і електричних мереж (в тому числі стан зносу, відповідність стандартам і нормативам усіх елементів системи окремо, засвідчених спеціалізованими організаціями/підприємствами тощо).
По п`яте, зазначаючи, що "В директивних матеріалах по теплопостачанню відсутні норми втрат в парових мережах. Тому норми втрат для конкретних умов визначають відповіді служби споживачів", фахівці не зазначили, яким нормативно-правовим актом керувалися, формуючи таку частину Висновку.
За таких умов, та виходячи із висновків фахівців, у випадку надмірного зносу системи, не забезпечення її належного, постійного і систематичного ремонту для забезпечення максимальної ефективності у передачі енергії для економії енергоресурсів, надає можливість виробнику (платнику податків) встановлювати на власний розсуд будь-який відсоток втрат. Втім, за таких умов, якщо необмежена кількість втрат (за їх кількістю, об`ємом і вартістю) буде формувати собівартість готової продукції, то така продукція, або буде не конкуренто спроможною на вільному ринку, або така умова - є нічим іншим як неконтрольований спосіб зменшення об`єкта оподаткування.
По шосте, якщо у відношенні до втрат електричної енергії Висновок містить посилання на положення Методичних рекомендацій №399, то у відношенні до теплової енергії не містить жодного нормативного обґрунтування.
По сьоме, даний висновок фахівців не містить посилання на будь-який розрахунок, числових значень, показників тощо, не визначає будь-якої формули, методики чи нормативу, який би на підставі дійсних нормативно-правових актів визначив допустимі і фактичні втрати електричної та теплової енергії позивача.
По восьме, останнє і ключове, висновку відсутні відомості щодо застосування правил податкового і бухгалтерського обліку при визначенні і врахування вартості втрат того чи іншого товару як собівартості готової продукції на стадії її виготовлення/виробництва.
По дев`яте, як свідчить зміст акта перевірки від 20.08.2020 Розрахунок технологічних втрат електроенергії в межах КНХ обумовлених передачею електроенергії до виробництв і Розрахунок технологічних втрат теплової енергії при транспортуванні від ТЕЦ до виробничих потужностей КНХ, які долучені позивачем до листи ТОВ "Карпатнафтохім" №1574 від 13.10.2020, адресованого проректору з наукової роботи Національного університету "Львівська політехніка", не були представлені перевіряючим і відповідно охоплені предметом спірної перевірки, хоча вимога про надання усіх документів була отримана платником податків.
Позивач не надав докази їх скерування до контролюючого органу після завершення перевірки до прийняття оскаржуваного рішення.
Відтак, в розумінні пунктів 44.6, 44.7 Податкового кодексу України суд вважає, що коментовані Розрахунки були відсутні у позивача на час складення звітності за травень 2020 року, і як наслідок не можуть бути враховані у даній адміністративній справі.
Більше того, відповідний лист-клопотання скеровано товариством до Національного університету "Львівська політехніка" в жовтні 2020 року.
По десяте, сам Висновок не змінює і не спростовує встановлені у даній справі обставини та сформовані правові висновки щодо дотримання норм податкового законодавства.
З огляду на встановлені обставини справи в сукупності, а також правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що контролюючим органом доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, натомість позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено свої заперечення проти наданих контролюючим органом доказів та доводів щодо неправомірного завищення позивачем від`ємного значення суми податку на додану вартість в загальному розмірі 642 255,01 гривень.
За такого правового врегулювання та обставин справи, суд вважає, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено.
Враховуючи вищенаведене, суд робить висновок про не обґрунтованість адміністративного позову в цілому, а позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає, що позивач за подання до суду адміністративного позову майнового характеру сплачено судовий збір в розмірі 9 633,90 гривень, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься платіжне доручення від 25.09.2020 за №2684 (а.с.1).
Разом з цим, у позовній заяві представник позивача зазначив про попередній орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 гривень, докази щодо понесення яких буде надано суду протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду.
Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України не підлягають стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень судового збору та витрат на правничу допомогу.
Учасниками справи не подано до суду будь-яких доказів про понесені ними інші судові витрати при розгляду даної справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу таких витрат.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" (ідентифікаційний код юридичної особи 33129683), вул. Промислова, 4, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77306.

Відповідач Офіс великих платників податків Державної податкової служби України (ідентифікаційний код юридичної особи 43141471), вул. Дегтярівська, 11 г, м. Київ, 04119.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.