Справа № 640/3900/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Пащенко К.С.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року Справа № 640/3900/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 85% до 70% від сум грошового забезпечення;

- зобов`язання відповідача виплатити позивачу пенсію в розмірі 85% від сум грошового забезпечення, згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII, постановами Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 та від 21.01.2018 № 103, починаючи з 01.01.2018, з урахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно однією сумою;

- визнання протиправними дій відповідача щодо виплати позивачу пенсії у 2018 році лише 50%, у 2019 році лише 75% суми підвищеної пенсії;

- зобов`язання відповідача виплачувати позивачу 100 % від суми підвищеної пенсії, перерахованої згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII, постановами Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 та від 21.01.2018 № 103, починаючи з 01.01.2018, з урахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно однією сумою.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача, установленого, як відсоткове співвідношення до сум грошового забезпечення відповідної посади, при її призначенні з 85 % до 70 %, при проведенні перерахунку пенсійного забезпечення;

- зобов`язано відповідача обчислювати пенсію позивача, визначену у відсотках на момент її призначення, виходячи з 85 % сум грошового забезпечення посади, з якої звільнено з військової служби, та здійснити відповідні перерахунки і виплати її з урахуванням виплаченого починаючи з 01.01.2018;

- визнано протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу пенсії з 05.03.2019 поетапно;

- зобов`язано відповідача здійснити з 05.03.2019 виплату позивачу пенсії загальною сумою (виключаючи поетапність виплат перерахованої пенсії), з урахуванням виплаченого.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з наступного:

1) щодо зменшення відсоткового розміру пенсії позивача: відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії:

2) щодо поетапного виплати пенсії позивача: з 05.03.2019 (з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/3858/18) поетапність виплат скасована, а тому з вказаної дати позивач має право на отримування пенсії у розмірі 100%. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, саме з 05.03.2019, а не з 01.01.2018, як таке просить позивач.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням у частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити таке рішення суду, виклавши його резолютивну частині в іншій редакції, а саме змінивши дату, з якої позовні вимоги в частині щодо виплати 100% розміру пенсії підлягають задоволенню, на «з 01.01.2018» замість «з 05.03.2019».

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог позивач наполягає на тому, що внаслідок здійснення відповідачем незаконної поетапної виплати йому пенсії на підставі Постанови № 103 його права були порушені вже у 2018 році та підлягають відновленню з 01.01.2018, а не з дати судового рішення, яким відповідні пункти вказаної Постанови визнано нечинними.

При цьому, позивач вважає, що рішення Верховного Суду у зразковій справі, висновки якого були враховані судом першої інстанції при вирішенні цього спору, та інші судові рішення, на які послався суд, ухвалені Верховним Судом за інших обставин та щодо інших позовних вимог, тому не підлягають застосуванню.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

У частині задоволення позовних вимог щодо зменшення відсоткового розміру пенсії позивача рішенні суду першої інстанції ним не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 308 КАС України, судом апеляційної інстанції у межах даного апеляційного провадження не переглядається.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу позивача не надходив.

Від відповідача надійшла апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції у цій справі, яка ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020 була залишена без руху, а ухвалою від 22.12.2020 - повернута внаслідок неусунення її недоліків.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги позивача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що така апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 31.03.1995.

Основний розмір пенсії позивача при її призначенні був обчислений в розмірі 85% від грошового забезпечення.

При перерахунку пенсії ОСОБА_1 було зменшено основний розмір його пенсії з 85% до 70% суми грошового забезпечення.

Також з 01.01.2018 на підставі Постанови КМУ № 103 пенсія позивачу виплачувалася поетапно: з 01.01.2018 - 50 відсотків; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 відсотків; з 01.01.2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

15.01.2020 за вих. № 41-01/20 представник ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із адвокатським запитом, який був зареєстрований в Управлінні 21.01.2020 за вх. № 1642/8.

27.01.2020 за вих. № 2600-0213-8/4207 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило представнику ОСОБА_1 , що на виконання постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії на підставі наданої уповноваженим органом довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018. При проведенні з 01.01.2018 перерахунку пенсії ОСОБА_1 розмір пенсії за вислугу років обчислювався виходячи з 70% сум грошового забезпечення за посадою відповідно до редакції закону, чинної на дату, з якої проводився перерахунок пенсії.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення відсоткового коефіцієнту пенсії та щодо її поетапної виплати, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-ХІІ), «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VII (далі - Закон № 1166-VII), «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 № 794-VII (далі - Закон № 794-VII), «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.2011 № 3166-VI (далі - Закон № 3166-VI), «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII), Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою КМУ від 13.02.2008 № 45 (далі - Порядок № 45), постановою КМУ від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Постанова № 103), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1), Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (далі - Положення № 280), Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 (далі - Положення № 28-2).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 63 Закону № 2262-XII Перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Статтею 51 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Частиною третьою статті 52 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Частиною 2 статті 55 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

а змістом ст.ст. 49, 52 Закону № 794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Зупинення дії акта Кабінету Міністрів України Президентом України на підставі пункту 15 частини першої статті 106 Конституції України має наслідком зупинення вчинення будь-якими органами, особами дій, спрямованих на виконання зупиненого акта Кабінету Міністрів України, здійснення повноважень, визначених цим актом.

Винесення Конституційним Судом України ухвали про відмову у відкритті провадження у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України акта Кабінету Міністрів України, ухвали про припинення конституційного провадження у справі або визнання акта Кабінету Міністрів України таким, що відповідає Конституції України, відновлює дію цього акта.

Акт Кабінету Міністрів України може бути оскаржений до суду в порядку та у випадках, установлених законом.

Постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України визначає Закон № 3166-VI.

У розумінні частини першої статті 1 Закону № 3166-VI систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі - міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади. Система центральних органів виконавчої влади є складовою системи органів виконавчої влади, вищим органом якої є Кабінет Міністрів України.

Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України. Положення про міністерства, інші центральні органи виконавчої влади затверджує Кабінет Міністрів України (ч.ч. 1, 3 ст. 3 Закону № 3166-VI).

У частинах першій, третій статті 21 Закону № 3166-VI закріплено, що територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади.

Типове положення про територіальні органи центрального органу виконавчої влади затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 1, 2 Положення № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Пунктом 7 Положення № 280 передбачено, що Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 2 Положення № 28-2 встановлено, що головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

24.02.2018 набрала чинності Постанова КМУ № 103, яка діяла на момент здійснення відповідачем перерахунку та виплати пенсії позивача до 05.03.2019 та якою встановлено порядок проведення перерахунку та виплати пенсії пенсіонерам органів внутрішніх справ.

Постановою КМУ № 103 передбачено виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 01.01.2018.

Пунктом 1 постанови КМУ № 103 передбачено здійснення перерахунку пенсії, призначеної згідно із Законом № 2262-ХІІ, до 01.03.2018, з урахуванням відповідних виплат, що визначені станом на 01.03.2018, відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704.

Пунктом 2 визначено, що виплати перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій проводити з 01.01.2018 у таких розмірах:

- з 01.01.2018 - 50 відсотків;

- з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 відсотків;

- з 01.01.2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Зазначеною Постановою КМУ № 103 також було визначено, що виплата сум підвищення перерахованої пенсії, які мали бути перераховані та виплачені фактично зменшена (виплата 50 та 75 відсотків) та розстрочена на значний термін (протягом 2018-2020 років), що порушує право позивача на отримання усієї суми підвищеної пенсії, яка повинна була бути розрахована та виплачена відповідачем на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, та внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 17 липня 1992 року № 393».

При цьому, у вказаній постанові КМУ було прямо передбачено, що вона прийнята відповідно до частини 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ

Пунктом 5 постанови КМУ № 103 було встановлено, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) відповідно до пункту 3 цієї постанови проводиться на підставі довідок про розміри грошового забезпечення, поданих Міністерством внутрішніх справ органам Пенсійного фонду України до набрання чинності цією постановою, або довідок, додатково оформлених та поданих відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008 № 45.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яка набрала законної сили 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови КМУ № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 45.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз наведених правових норм дозволяє стверджувати, що Постановою № 103 КМ України змінив механізм реалізації прав відповідної категорії осіб, передбачивши перерахунок пенсії військовослужбовців та деяких інших осіб з урахуванням трьох складових оновленого грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018: окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, з поетапною виплатою підвищення (50%, 75% та 100%).

Аналогічний правовий висновок викладено у рішенні Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 240/6263/18.

Разом з тим, судовим рішенням у справі № 826/3858/19, яке набрало законної сили 05.03.2019, визнано нечинними пункти 1, 2 Постанови № 103, але до цього часу, вказані норми діяли та підлягали застосуванню суб`єктами владних повноважень, зокрема ГУ ПФУ у м. Києві.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 2040/6740/18.

Тож, перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач, здійснюючи позивачу виплату пенсії у період 01.01.2018 по 04.03.2019 включно поетапно (50%, в наступному 75% від підвищення) діяв на виконання чинних на той час норм постанови КМУ № 103, тому достатні правові підстави для задоволення позовних вимог за цей період відсутні.

З огляду на викладене, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що внаслідок здійсненні відповідачем незаконної поетапної виплати йому пенсії, його права були порушені вже у 2018 році та підлягають відновленню з 01.01.2018, а не з дати судового рішення, яким відповідні пункти вказаної Постанови № 103 визнано нечинними.

Твердження апелянта про те, що рішення Верховного Суду у зразковій справі, висновки якого були враховані судом першої інстанції при вирішенні цього спору, та інші судові рішення, на які послався суд, ухвалені Верховним Судом за інших обставин та щодо інших позовних вимог, тому не підлягають застосуванню, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у відповідних судових рішеннях викладені висновки Верховного Суду щодо застосування норм права до аналогічних правовідносин, що згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України, є підставою для їх обов`язкового застосування судом.

Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення цього позову в частині щодо поетапної виплати пенсії за період з 05.03.2019.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 22 грудня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: