Справа № 367/936/20
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 367/936/20 Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М. за участю секретаря: Зуєнка Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області встановити статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення інваліда війни встановленого зразку.

У обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що у 1986 році він залучений до участі в заходах цивільної оборони для проведення евакуаційних заходів із населених пунктів Чорнобильського району, а також до участі у виконанні інших заходів Цивільної оборони пов`язаних з аварією на ЧАЕС. Позивач стверджував, що відповідно до положень Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він має право на визнання за ним статусу інваліда війни та отримання відповідного посвідчення, але відповідач протиправно відмовив йому у цьому, чим позбавив передбачених законом гарантій. Крім того, на думку позивача, факт залучення до складу формувань Цивільної оборони не потрібно встановлювати, оскільки відповідно до норм законодавства, що діяло на момент аварії на Чорнобильській АЕС, на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях до складу Цивільної оборони в обов`язковому порядку зараховувалося все працездатне населення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року позов задоволено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони та отримав інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а отже має право на встановлення статусу інваліда війни із видачею посвідчення інваліда війни.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

На думку скаржника, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги без доказів щодо залучення позивача до складу формувань Цивільної оборони.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у 1986 році працював в Київському обласному управлінні грузового автотранспорту Ірпінського автотранспортного підприємства 11065, що підтверджується трудовою книжкою.

Згідно довідки від 29.01.2020 №Ф-112 ВAT «Ірпінське АТП 13250" є правонаступником Ірпінського автотранспортного підприємства 11065.

У 1986 році у зв`язку з аварією на ЧАЕС Ірпінське автотранспортне підприємство 11065 відповідно до розпоряджень начальника Цивільної оборони Київської області залучене до проведення евакуаційних засобів із населених пунктів Чорнобильського району, а також до участі у виконанні інших заходів Цивільної оборони пов`язаних з аварією на ЧАЄС, що підтверджується довідкою Управління з питань надзвичайних ситуацій Київської обласної державної адміністрації від 20.10.2009 №01-08/1012.

Наказом по Ірпінському автотранспортному підприємству 11065 №01 від 26.04.1986, що виданий на підставі розпорядження Київського обласного управління грузового транспорту в зв`язку з надзвичайною ситуацією, що склалася на ЧАЕС, затверджений особовий склад Цивільної оборони.

Наказом по Ірпінському автотранспортному підприємству 11065 від 01.10.1986 №209 відповідно до розпорядження Київського обласного управління грузового автотранспорту позивач командирований для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС терміном на 1 місяць з 01.10.1986 по 31.10.1986.

Як вбачається з маршрутного листа, виданого Ірпінським автотранспортним підприємством 11065, позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 31 день в м. Чорнобиль та здійснював перевезення вантажів в 30-ти кілометровій зоні ЧАЕС.

Відповідно до експертного заключення ЦМЕР від 20.05.1996 №557 позивачу встановлено захворювання пов`язане з роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Крім того, позивачу встановлено другу групу інвалідності з 10.07.1996 довічно на підставі профзахворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 від 23.08.1996.

06 серпня 1996 року Київська обласна державна адміністрація видала позивачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_2 . Крім цього, як вбачається з вкладки № № НОМЕР_3 до посвідчення громадянина (ки), який (яка) постраждав (ла) внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_2 , позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради із заявою про встановлення йому статусу інваліда війни та видачі посвідчення встановленого зразка, до якої додав документи, що підтверджують факти його участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування ЦО та отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Розглянувши заяву позивача, Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради, листом від 28.07.2017 №8600-Д, відмовило йому в наданні статусу інваліда війни, мотивуючи відмову тим, що згідно наданих на розгляд документів, підстав для встановлення статусу інваліда війни відповідно до пункту дев`ятого статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу" немає.

Позивач вважаючи, що він має право на отримання статусу інваліда війни, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII), є: 1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Законом №796-ХІІ) учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

У справі, що розглядається, суд першої інстанції встановив факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків. Водночас, ці обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом №796-ХІІ. Разом з цим, для набуття статусу інваліда війни (з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону №3551-ХІІ) окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (стосовно позивача цей факт встановлено) Закон №3552-ХІІ містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування Цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Довідка Управління з питань надзвичайних ситуацій Київської обласної державної адміністрації від 20.10.2009 №01-08/1012, наказ по Ірпінському автотранспортному підприємству 11065 №01 від 26.04.1986, наказ по Ірпінському автотранспортному підприємству 11065 від 01.10.1986 №209, які надав позивач для підтвердження того, що він дійсно брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони є не достатнім підтвердженням, адже згідно з пояснювальної записки до проекту Закону України «Про внесення змін до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вбачається, що до категорії осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, законодавець запропонував відносити вузьку категорію осіб (1300 чоловік), які з перших днів аварії разом з військовослужбовцями виконували роботи у тридцятикілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню.

Отже, суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку, що позивач є особою, яка має право на отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі експертного заключення ЦМЕР від 20.05.1996 №557 про групу та причину інвалідності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню позивач не надав, тому суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Висновки у цій справі узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 10 травня 2018 року у справі №279/12162/15-а, від 7 червня 2018 року у справі №377/797/17, від 7 жовтня 2019 року у справі №676/1505/17, від 31 жовтня 2019 року у справі №826/5572/17, від 20 грудня 2019 року у справі №315/594/15-а(2-а/315/29/15), від 06 травня 2020 року у справі №751/1484/17.

Доводи апеляційної скарги відповідача знайшли своє підтвердження.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 22 грудня 2020 року.

Головуючий суддяЛ.Т.Черпіцька
Судді: О.Є.Пилипенко
Я.М.Собків