Справа № 360/617/20
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 360/617/20

адміністративне провадження № К/9901/33151/20

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е.,

перевіривши касаційну скаргу Управління державної міграційної служби України в Луганській області,

на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року

та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року

у справі № 360/617/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Луганській області про визнання протиправним та скасування повідомлення про відмову в прийнятті (розгляді) документів, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Управління державної міграційної служби України в Луганській області, у якій просила суд:

- визнати протиправним та скасувати повідомлення відповідача про відмову в прийнятті (розгляді) документів від 16 січня 2020 року № 0194;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути пакет документів, що наданий громадянкою Індії ОСОБА_1 , для обміну посвідки на тимчасове проживання, з урахуванням правових висновків суду;

- стягнути з Держави Україна в особі УДМСУ в Луганській області на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн;

- стягнути на користь позивача суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань УДМСУ в Луганській області;

- стягнути на користь представника позивача суму судового збору у розмірі 3 153,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань УДМСУ в Луганській області.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року, позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано повідомлення Управління Державної міграційної служби в Луганській області від 16 січня 2020 року № 0194 про відмову в прийнятті (розгляді) документів; зобов`язано Управління Державної міграційної служби в Луганській області повторно розглянути пакет документів, поданий громадянкою Індії ОСОБА_1 , для обміну посвідки на тимчасове проживання з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідачем подано касаційну скаргу.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту третього частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно указати конкретну норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

Отже, після перевірки змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що вона містить лише посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України без зазначення норми, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду. Зміст касаційної скарги зводиться до викладу фактичних обставин справи, посилань на нормативно-правові акти України, та незгоди скаржника із судовими рішеннями, ухваленими у справі №360/617/20.

Суд звертає увагу скаржника, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Також скаржник зазначає, що судами під час прийняття оскаржуваних рішень не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи та прийняття необгрунтованих, несправедливих та незаконних рішень, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що на думку скаржника, є підставою касаційного оскарження та скасування судових рішень першої та апеляційної інстанції.

Однак, у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів, та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. Натомість, скаржником в касаційній скарзі не наведено таких обґрунтувань.

В решті доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

В контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08.02.2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обгрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління державної міграційної служби України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року у справі № 360/617/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Луганській області про визнання протиправним та скасування повідомлення про відмову в прийнятті (розгляді) документів, зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя В.Е. Мацедонська