Справа № 620/2983/20
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року Чернігів Справа № 620/2983/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

судді Баргаміної Н.М.,

при секретарі Федорок К.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Балишева М.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, податкових повідомлень-рішень, акту опису рухомого майна та витягу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги відповідача від 08.04.2019 № 55046-53 про стягнення з позивача податку на нерухоме майно житлового призначення в сумі 1413,60 грн. та орендної плати за земельні ділянки в сумі 148749,64 грн. на загальну суму 150163,24 грн., податкового повідомлення-рішення відповідача від 26.06.2019 № 9-2522 про стягнення з позивача орендної плати за землю за ділянку кадастровий номер :01:010:0239 за 2019 рік на суму 48330,73 грн., податкового повідомлення-рішення відповідача від 15.05.2020 № 5851403 про стягнення з позивача орендної плати за землю за ділянку кадастровий номер :01:010:0239 за 2020 рік на суму 37238,43 грн., акту опису рухомого майна від 25.03.2020 № 15/25-01-53-07 та витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна від 26.03.2020 № 65457288 на суму 197080,37 грн., зобов`язання відповідача надати позивачу податкове повідомлення-рішення на оплату орендної плати за землю за 2018 рік в сумі 148749,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в оскаржуваній вимозі зазначена правильна сума податкових зобов`язань по орендній платі за землю за 2018 рік в сумі 148749,64 грн., але виправленого податкового повідомлення-рішення відповідачем надіслано не було. Щодо податку на нерухоме майно житлового призначення в сумі 1413,60грн., то позивач зазначає, що цей податок нараховано помилково та двічі був відмінений відповідачем, але з реєстру не був видалений. Також вказує про протиправність нарахування орендної плати за землю за 2019 та 2020 роки, оскільки станом на 01.01.2019 та 01.01.2020 у нього не було в орендному користуванні земельних ділянок в м. Чернігові.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що податкові повідомлення-рішення від 26.06.2019 № 9-2522 та від 15.05.2020 № 5-2522 є скасованими (відкликаними) та приведено у відповідність інтегральну картку платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 . Вказує, що станом на 19.08.2020 сума боргу становить 148749,64 грн., а тому підстави для відкликання податкової вимоги відсутні.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 25.08.2020 продовжено строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

22.07.2013 між Чернігівською міською радою та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки № 2547, який зареєстрований у Чернігівській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів оренди вчинено запис від 22.07.2013 № 2547 (а.с. 15-17).

Згідно умов вказаного договору орендодавець надає, а орендар приймає в довгострокове платне користування земельну ділянку в АДРЕСА_1 для експлуатації будівель і споруд загальною площею 0,1339 га (кадастровий номер :01:010:0239) та 0,0204 га проїзд спільного користування, без реального виділення в натурі.

Головним управлінням ДПС в Чернігівській області згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України за вищенаведену земельну ділянку сформовано податкове повідомлення-рішення від 26.03.2018 № 27481-1303-2522, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 47933,49 грн. (а.с. 7).

Також 20.11.2015 між Чернігівською міською радою та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки № 2547, згідно умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в довгострокове платне користування земельну ділянку (кадастровий номер :01:010:0160) в АДРЕСА_1 для експлуатації нежилих приміщень загальною площею 1,4593 га (а.с. 69-73).

Відповідачем на вказану земельну ділянку сформовано податкове повідомлення-рішення від 26.03.2018 № 27480-1303-2522, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 219403,77 грн. (а.с. 6).

Згідно платіжного доручення №31 від 18.05.2018 позивачем було частково сплачено грошове зобов`язання по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 74503,00 грн. (а.с. 10).

В подальшому, контролюючим органом у зв`язку з переоцінкою земель за земельну ділянку з кадастровим номером :01:010:0239 сформовано нове податкове повідомлення-рішення від 08.11.2018 № 3849-5306-2522, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 48330,73 грн. (а.с. 9).

Угодою від 18.10.2018 договір оренди земельної ділянки № 2547 від 20.11.2015 було розірвано (а.с. 87).

Також 28.12.2018 позивач звернувся до Чернігівської міської ради з заявою з приводу розірвання договору оренди земельної ділянки № 2547 від 22.07.2013, на яку Управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради листом від 29.12.2018 № 01-09/2917 було повідомлено, що оскільки договір оренди земельної ділянки № 2547 від 22.07.2013 закінчився, підстави для його скасування відсутні (а.с. 18, 19).

Головним управлінням ДПС в Чернігівській області згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України за земельну ділянку з кадастровим номером :01:010:0160 сформовано нове податкове повідомлення-рішення від 08.11.2018 № 3848-5306-2522, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 174921,91 грн. (а.с. 8).

Контролюючим органом було надіслано платнику податку податкову вимогу від 08.04.2019 № 55046-53 на загальну суму податкового боргу 150163, 24 грн., з яких 1413,60 грн. податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (код класифікації доходів бюджету 18010200) та 148749,64 грн. Орендна плата з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010900) (а.с. 11).

В подальшому, 01.11.2019 відповідачем самостійно було зменшено нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на суму 1413,60 грн.(а.с. 12).

Також податковим органом за земельну ділянку з кадастровим номером :01:010:0239 було сформовано податкове повідомлення-рішення № 9-2522 від 26.06.2019 за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2019 рік в розмірі 48330,73 грн. (а.с. 13).

25.03.2020 податковим органом складено акт опису майна № 15/25-01-53-07, згідно якого проведено опис майна, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення боргу в повному обсязі на суму 197080, 37 грн. (а.с. 20).

26.03.2020 в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна зареєстровано податкову заставу за № 27622897 на суму 197080,00 грн., що підтверджується витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна від 26.03.2020 № 65457288 (а.с. 21).

В подальшому, за земельну ділянку з кадастровим номером :01:010:0239 було сформовано податкове повідомлення-рішення № 5-2522 від 15.05.2020 за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2020 рік в розмірі 37238,43 грн. (а.с. 14).

01.07.2020 Головним управлінням ДПС в Чернігівській області скасований нарахований за минулі роки податок з орендної плати з фізичних осіб, залишок заборгованості склав 148749,64 грн. (а.с. 65).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

У відповідності до приписів статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено положеннями Податкового кодексу України.

За визначенням підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

В свою чергу, згідно з підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

При цьому землекористувачами у розумінні підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визнаються юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Орендною ж платою за земельні ділянки державної і комунальної власності (відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України) є обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі - орендна плата).

Наведені законодавчі приписи кореспондуються з положеннями статті 96 Земельного кодексу України, пунктом «в» частини першої якої визначено обов`язок землекористувачів своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни (пункт 288.1 статті 288 Податкового кодексу України).

Згідно пунктів 288.2-288.4 статті 288 Податкового кодексу України платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Своєю чергою за приписами частини першої статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною дев`ятою цієї ж статті Земельного кодексу України визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Питання стосовно припинення договору оренди землі і наслідків припинення або розірвання такого договору унормовані статтями 31 та 34 Закону України «Про оренду землі», за змістом яких договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Як вже було встановлено судом, позивач на правах оренди мав в користуванні дві земельні ділянки: площею 0,1339 га (кадастровий номер :01:010:0239), за яку орендна плата за 2018 рік становила 48330,73 грн. та площею 1,4593 га (кадастровий номер :01:010:0160), за яку орендна плата за 2018 рік становила 174921,91 грн.

Позивачем частково було сплачено орендну плату в розмірі 74503,00 грн., а станом на 07.04.2019 заборгованість складала 148749,64 грн.

Разом з тим, контролюючим органом було складено та надіслано позивачу податкову вимогу від 08.04.2019 № 55046-53 на загальну суму податкового боргу 150163,24 грн., до якої, крім наведеної заборгованості увійшла сума 1413,60 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, яку 01.11.2019 відповідачем самостійно було зменшено на суму 1413,60 грн.

Відповідно до підпункту 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Згідно пункту 60.4 статті 60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

Аналогічні положення закріплені і в пункті 1 Розділу VI Поряду направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.07.2017 за № 902/30770.

Суд зазначає, що відповідач не надав доказів надсилання у відповідності до пункту 60.4 статті 60 Податкового кодексу України позивачу податкової вимоги, яка містить зменшену суму податкового боргу, а за відсутності нової податкової вимоги, оскаржувана вимога про сплату боргу від 08.04.2019 № 55046-53 не набула статусу відкликаної.

Відтак, враховуючи зазначене, податкова вимога від 08.04.2019 № 55046-53 підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 26.06.2019 № 9-2522 про стягнення з позивача орендної плати за землю за ділянку кадастровий номер :01:010:0239 за 2019 рік на суму 48330,73 грн. та податкового повідомлення-рішення відповідача від 15.05.2020 № 5851403 про стягнення з позивача орендної плати за землю за ділянку кадастровий номер :01:010:0239 за 2020 рік на суму 37238,43 грн., то суд зазначає, що згідно підпункту 60.1.2 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу.

Як було встановлено судом та підтверджено сторонами в судовому засіданні вказані податкові повідомлення-рішення були самостійно скасовані податковим органом, грошове зобов`язання, нараховане такими податковими повідомленнями-рішеннями було виключено з інтегрованої картки платника податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (а.с. 65).

Отже, враховуючи наведені вище положення статті 60 Податкового кодексу України та встановлені у справі обставини, суд дійшов до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача від 26.06.2019 № 9-2522 та від 15.05.2020 № 5-2522 вважаються відкликаними, відтак, не порушують права позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування акту опису рухомого майна від 25.03.2020 № 15/25-01-53-07 та витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна від 26.03.2020 № 65457288 на суму 197080,37 грн., то суд зазначає наступне.

Згідно положень пунктів 88.1, 88.2 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (підпункт 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України).

Пунктом 89.2 статті 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пунктом 89.3 статті 89 Податкового кодексу України).

Умовою для винесення керівником контролюючого органу рішення про опис майна платника податків у податкову заставу та призначення такому платнику податків податкового керуючого є наявність у такого платника податків податкового боргу.

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 № 586, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» податкова застава є одним із видів публічних обтяжень.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Частина перша статті 39 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає, що публічне обтяження підлягає реєстрації в порядку, встановленому цим Законом, протягом п`яти днів із дня винесення відповідного рішення, на підставі якого воно виникає. Обов`язок щодо здійснення реєстрації покладається на уповноважений орган (особу) або на особу, зазначену в рішенні уповноваженого органу.

У відповідності до частини другої статті 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими та загальнодоступними для всіх юридичних та фізичних осіб.

Враховуючи викладене, податкова застава як публічне обтяження підлягає реєстрації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на підставі відповідного рішення.

За таких обставин, прийняття податковим органом рішення про опис майна у податкову заставу та складення акта переліку ліквідного майна, на яке поширюється таке обтяження, є передумовою для внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідного запису.

При цьому, стаття 13 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає, що зміни у відомостях про зареєстроване обтяження підлягають реєстрації у встановленому цим Законом порядку, якщо вони стосуються, зокрема, зміни змісту або розміру забезпеченого обтяженням зобов`язання. Обтяжувач зобов`язаний зареєструвати зміни у відомостях про зареєстроване обтяження протягом п`яти днів із моменту набрання чинності правочином, на підставі якого відбулися зазначені зміни. Боржник або інші особи, права яких були порушені внаслідок невиконання цього обов`язку, мають право вимагати від обтяжувача відшкодування завданих збитків.

Як встановлено судом, позивач має заборгованість з орендної плати в розмірі 148749,64 грн., однак до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис № 27622897 від 26.03.2020 про обтяження податковою заставою майна ОСОБА_1 на суму 197080,00 грн.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи, що до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис про обтяження податковою заставою майна позивача на більшу суму, ніж наявна заборгованість платника податку, у спірній ситуації належним способом захисту є зобов`язання Головного управління ДПС у Чернігівській області вчинити дії щодо виключення розміру зобов`язання в сумі 48330,36 грн. з Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо запису № 27622897 від 26.03.2020 про обтяження податковою заставою майна ОСОБА_1 .

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №815/1919/16.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу податкове повідомлення-рішення на оплату орендної плати за землю за 2018 рік в сумі 148749,64 грн., то суд вважає за необхідне зазначити, що контролюючим органом позивачу було надіслано два податкових повідомлення-рішення (від 08.11.2018 № 3849-5306-2522 та від 08.11.2018 № 3848-5306-2522), якими визначено позивачу суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік щодо двох окремих земельних ділянок в загальному розмірі 223252,64 грн., з якого позивачем сплачено 74503,00 грн.

Разом з тим, норми Податкового кодексу України не містять положень щодо обов`язку податкового органу надсилати платнику податків нового податкового повідомлення-рішення у разі часткової сплати ним податкового зобов`язання, у зв`язку з чим в задоволенні даної позовної вимоги необхідно відмовити.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, ) про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, податкових повідомлень-рішень, акту опису рухомого майна та витягу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Чернігівській області від 08.04.2019 № 55046-53 на загальну суму 150163,24 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Чернігівській області вчинити дії щодо виключення розміру зобов`язання в сумі 48330,36 грн. з Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо запису № 27622897 від 26.03.2020 про обтяження податковою заставою майна ОСОБА_1 .

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.12.2020.

Суддя Н.М. Баргаміна