Справа № 420/1278/20
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 420/1278/20

адміністративне провадження № К/9901/30337/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі № 420/1278/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, де просив визнати протиправним та скасувати рішення Державної міграційної служби України від 31.01.2019 №03-19, яким відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; зобов`язати Державну міграційну службу України прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто позивачу без розгляду відповідно до приписів частиною другою статті 123 КАС України.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із указаною касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року визнано неповажними підстави пропуску скаржником строку на касаційне оскарження та залишено касаційну скаргу без руху, з підстав недотримання вимог статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Заявникові надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів, що підтверджують поважність причин пропуску вказаного строку.

11 грудня 2020 року від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху касаційної скарги надійшло клопотання, де просить поновити строк на касаційне оскарження.

В обґрунтування заявленого клопотання вказує, що справу судом апеляційної інстанції було розглянуто в порядку письмового провадження. Натомість скаржником жодних поштових відправлень щодо подання Державною міграційною службою України апеляційної скарги на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року не отримано, через що скаржник не був повідомлений про відкрите апеляційне провадження, про перехід до письмового провадження, не мав змоги надати жодного пояснення відносно своєї справи, та не був ознайомлений з процедурою оскарження, що призвело до пропущення строку на касаційне оскарження.

Перевіривши доводи вищевказаної заяви, суд касаційної інстанції виходить з наступного.

Як слідує зі змісту постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі № 420/1278/20 перегляд ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року було здійснено судом апеляційної інстанції саме за апеляційною скаргою ОСОБА_1 . Вказане спростовує доводи скаржника про розгляд судом апеляційної інстанції справи № 420/1278/20 за апеляційною скаргою Державної міграційної служби України та про необізнаність скаржника про розгляд цієї справи у суді апеляційної інстанції.

Щодо доводів скаржника про неотримання рішень суду апеляційної інстанції у справі № 420/1278/20 колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Таким чином, із повним текстом постанови, яка оскаржується, скаржник мав змогу ознайомитися з Єдиного державного реєстру судових рішень з моменту її оприлюднення, тобто з 01 червня 2020 року.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, у своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Отже, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Належних доказів (конверта з відбитками та штрихкодовими ідентифікаторами установи поштового зв`язку, довідки відділення поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта», витягів з матеріалів справи чи інших доказів) на підтвердження неотримання копії оскаржуваного судового рішення скаржник не надав.

Будь-яких інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, доводів на їх обґрунтування скаржником не наведено, відповідних доказів на їх підтвердження не надано.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводи ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави для визнавання поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження та підстави для поновлення такого строку.

Станом на 23 грудня 2020 року інших документів на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 30 листопада 2020 року не надходило.

Таким чином, станом на момент постановлення цієї ухвали скаржником вимоги ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху не виконано.

Пунктом 4 частини 1 статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Щодо доводів скаржника про можливість захисту фундаментальних прав позивача як шукача захисту лише у разі прийняття справи до розгляду Касаційним адміністративним судом у складі Верховного суду України та скасування постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року колегія суддів зазначає, що позивач, маючи намір бути визнаним біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, під час в`їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України, не позбавлений можливості повторно звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту у відповідності з частинами першою та другою статті 5 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Крім того, колегія суддів звертає увагу скаржника, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторно звернутися до суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи вищевикладене, відсутність відповідних доказів щодо поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для застосування пункту 4 частини першої статті 333 КАС України за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 щодо усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись пунктом 4 частини 1 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі № 420/1278/20

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі № 420/1278/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько А.Г. Загороднюк В.М. Соколов