Справа № 607/10152/20
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 607/10152/20 пров. № А/857/13780/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2020 року, ухвалене суддею Холява О.І. у м. Тернополі о 10:34, у справі № 607/10152/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Управління патрульної поліції у Тернопільській області ДПП, у якому просив скасувати постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АПО18 №708155 від 12.06.2020, серії АПО18 №708153 від 12.06.2020, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог покликається на відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.178, ч.1 ст. 182 КУпАП.

Рішенням Тернопільського містькрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що оскаржувана постанова винесена з урахуванням та належною оцінкою всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушень, за які законом передбачена адміністративна відповідальність, та суду наведено докази, на яких ґрунтуються висновки про вчинення правопорушень.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким оскаржувані постанови по справі про адміністративне правопорушення скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, судом з постанови про по справі про адміністративне правопорушення серії АПО18 №708153 від 12.06.2020 встановлено, що ОСОБА_1 12.06.2020 о 01 год. 10 хв., перебуваючи біля буд №2 по вул.Ш.Руставелі в м. Тернополі порушував тишу, а саме голосно кричав та нецензурно висловлювався біля вікон вказаного будинку, чим порушував тишу і спокій громадян, вимоги ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».

Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.182 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

З постанови про по справі про адміністративне правопорушення серії АПО18 №708155 від 12.06.2020 судом встановлено, що ОСОБА_1 12.06.2020 о 01 год. 10 хв. перебував біля буд. №2 по вул.Ш.Руставелі в м. Тернополі з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різким запахом алкоголю з порожнини рота, чим ображав людську гідність та громадську мораль.

Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн.

ОСОБА_1 , вважаючи постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АПО18 №708155 від 12.06.2020, серії АПО18 №708153 від 12.06.2020 протиправними, звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 2 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення.

В розумінні ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КУпАП порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях - тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від п`яти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і накладення штрафу на посадових осіб та громадян - суб`єктів господарської діяльності - від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП настає в разі розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, та тягне за собою попередження або накладення штрафу від одного до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення громадського порядку, в тому числі за ч.1 ст.178, ч.1 ст.182 КУпАП.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В силу ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП). При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст. 33 КУпАП).

В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно доводів відповідача, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності слугували обставини вчинення ним, перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння у групі інших осіб, перешкод співробітникам поліції, які прибули на місце ДТП, під час виконання ними завдань, неодноразово будучи попередженим про застосування фізичної сили та спецзасобів, продовжував вчиняти дії, голосно вигукував, висловлювався нецензурною лайкою, адресованою водію евакуатора.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму зобов`язані: здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно - будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами; забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих майданчиках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами; вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об`єкти): 1) жилих будинків і прибудинкових територіях; 2) лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури; 3) готелів і гуртожитків; 4) розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу; 5) інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 24 вказаного Закону шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби; у нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об`єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

В Таблиці 1 «Санітарних норм допустимого шуму в житлових приміщеннях, громадських будівлях і на території житлової забудови», затверджених Головним державним санітарним лікарем СРСР Головного санітарно-епідеміологічного управління Міністерства охорони здоров`я СРСР, визначено максимальні рівні звуку, зокрема в житлових кімнатах квартир, житлових приміщеннях будинків відпочинку, пансіонатів, будинків-інтернатів для престарілих та інвалідів, спальних приміщеннях в дитячих дошкільних установах і школах-інтернатах, з 07 до 23 год. - 55 дБ, з 23:00 до 07:00 год. - 45 дБ; території, які безпосередньо прилягають до житлових будинків, будівлям поліклінік, амбулаторій, диспансерів, будинків відпочинку, пансіонатів, будинків-інтернатів для престарілих та інвалідів, дитячих дошкільних закладів, шкіл та інших навчальних закладів, бібліотек, з 07 до 23 год. - 70 дБ, з 23:00 до 07:00 год. - 60 дБ; майданчики відпочинку на території мікрорайонів і груп житлових будинків, будинків відпочинку, пансіонатів, будинків-інтернатів для престарілих та інвалідів, майданчики дитячих дошкільних закладів, шкіл та інших навчальних закладів - 60 дБ.

Згідно з п.9 Положення про державний санітарно-епідеміологічний нагляд, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 1999 №1109, зокрема поточний державний санітарно-епідеміологічний нагляд як діяльність головних державних санітарних лікарів, їх заступників, інших посадових осіб установ і закладів державної санітарно-епідеміологічної служби з контролю за дотриманням юридичними і фізичними особами санітарного законодавства, санітарних та протиепідемічних (профілактичних) заходів, приписів, постанов та висновків здійснюється шляхом обстеження та перевірки об`єктів нагляду щодо дотримання і реалізації вимог безпеки для здоров`я і життя людини; обстеження та перевірка об`єктів нагляду проводиться вибірково за планами, що розробляються органами, установами і закладами державної санітарно-епідеміологічної служби, позапланово - залежно від санітарної та епідемічної ситуації, а також за повідомленнями підприємств, установ і організацій та за заявами громадян; результати обстеження та перевірки оформлюються актом, форма і порядок складання якого визначаються головним державним санітарним лікарем України.

Для встановлення факту вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зазначеними посадовими особами установ і закладів державної санітарно-епідеміологічної служби мають бути проведені відповідні обстеження та перевірка, за результатами яких оформлено відповідний акт, проте будь-яких доказів зазначеного учасниками справи не надано.

За визначенням, наведеним у ст.1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Об`єктом адміністративного проступку, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 178 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у появі в громадських місцях у нетверезому стані, що ображає людську гідність і громадську мораль, під якою необхідно розуміти: поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо); коли порушник має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, у неї порушена координація рухів, звідси - нестійкість, хитка хода); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані). До того ж не має значення вид вжитого напою, що містив алкогольну складову, а також місце його вживання (це може бути будь-яке громадське місце, навіть те, де розпивання алкогольних напоїв не заборонено). Водночас не можна кваліфікувати появу у п`яному вигляді лише за ознаками стану сп`яніння в громадському місці, якщо поведінка особи не ображає людську гідність і громадську мораль.

Разом з тим, чинне законодавство (Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року № 1452/735, далі - Інструкція № 1452/735) встановлює порядок проведення огляду на стан сп`яніння лише водіїв транспортних засобів. Нормативних актів щодо встановлення стану алкогольного сп`яніння в осіб, які не є водіями транспортних засобів, законодавство про адміністративні правопорушення, не містить. Разом з тим, аналіз статті 251 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, дає підстави для висновку про те, що стан сп`яніння особи, яка не є водієм транспортного засобу, може бути встановлений на підставі даних, отриманих за допомогою показів свідків, фото і відео доказів.

Виявлення у правопорушників ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння може бути підтверджено спеціальним дослідженням із застосуванням відповідного обладнання або оглядом лікаря. При цьому, адміністративна відповідальність за частиною першою статті 178 КУпАП наступає у випадку не просто перебування особи в стані сп`яніння, а коли особа, яка перебуває у такому стані, своєю поведінкою чи зовнішнім виглядом ображають людську гідність і громадську мораль.

Відсутність нормативно-правового акту, яким було б встановлено обов`язковість проведення огляду з метою виявлення ознак алкогольного сп`яніння у осіб, які не керували транспортними засобами не може призводити до виникнення у позивача обов`язку доводити, що вона не знаходилася у стані алкогольного сп`яніння, оскільки нормами КАС України прямо встановлено, що обов`язок довести правомірність прийнятого рішення покладається на відповідача, як суб`єкта владних повноважень.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять жодної інформації про здійснення відповідачем заходів для проведення медичного освідування позивача на стан сп`яніння, відповідної довідки матеріали справи не містять, як і відсутні будь-які інші належні та допустимі докази, на підтвердження встановлених поліцейським обставин (пояснення свідків, рапорти працівників поліції тощо).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При цьому, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх докази, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушень, передбачених саме ч.1 ст. 178, ч.1 ст. 182 КУпАП, а доводами позивача, наведеними в позовній заяві та апеляційній скарзі, спростовуються висновки інспекторів.

Щодо врахування судом першої інстанції відеоматеріалів з нагрудних реєстраторів інспекторів патрульної поліції, які надані відповідачем як доказ вчинення ОСОБА_1 порушень, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 178, ч.1 ст. 182 КУпАП, колегія суддів зауважує, що надані відповідачем відеоматеріали не є належним доказом вчинення позивачем інкримінованих правопорушень, оскільки оскаржувані постанови не містять вказівки про долучення відеозапису як доказу із зазначенням технічного засобу, яким його здійснено.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В силу частини 1 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено статтею ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 цієї статті за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки в діях ОСОБА_1 судом не встановлено наявності події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.178, ч.1 ст.182 КУпАП, що в розумінні п.1 ст. 247 КУпАП є обов`язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності, позивач не може нести адміністративну відповідальність.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку що вірним способом відновлення порушених прав позивача є скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення серії АПО18 №708153 від 12.06.2019, серії АПО18 №708158 та закриття провадження у справі, що відповідає положенням ч.3 ст.286 КАС України.

Відповідно до частини першоїстатті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 242, 272, 286, 308, 310, 315, 7, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 вересня 2020 року у справі № 607/10152/20 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АПО18 №708155 від 12.06.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178 КУпАП, винесену інспектором взводу №1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Тернопільській ообласті ДПП Лящинським Ю.І., скасувати, а провадження у справі закрити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АПО18 №708153 від 12.06.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.182 КУпАП, винесену інспектором взводу №2 роти ТОР Управління патрульної поліції в Тернопільській ообласті ДПП Заболотним В.М., скасувати, а провадження у справі закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Постанова складена в повному обсязі 21.12.2020.