Справа № 640/19587/18
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Кучми А.Ю., Безименної Н.В.

за участю секретаря Юрковець А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, Національної Гвардії України про визнання протиправними та скасування наказів №125 та №210, поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И Л А
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Національної гвардії України, в якому просив:

- визнати нечинним та скасувати наказ Командувача Національної гвардії України по особовому складу від 17 серпня 2018 року №125 о/с про звільнення у запас без права носіння військової форми одягу ОСОБА_1 ;

- визнати нечинним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27 серпня 2018 року №210 про припинення (розірвання) контракту про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключення зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення;

- поновити ОСОБА_1 на посаді командира відділення тяги та підвозу 1-го гаубичного артилерійського взводу 3-ї гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону (змішаного) військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальне і грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, яке він недоотримав внаслідок незаконного звільнення;

- визнати недійсним запис про звільнення з військової служби, зроблений в військовому квитку ОСОБА_1 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 зробити дублікат військового квитка без запису про його звільнення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 у задоволенні позову відмолено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 17 травня 2016 року набув чинності контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб офіцерського складу, укладений між Міністерством внутрішніх справ України в особі Командувача Національної гвардії України генерал лейтенанта ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Строк дії контракту 5 років.

Відповідно до умов контракту, позивач, як військовослужбовець, зобов`язався свято і неухильно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (начальників); знати та сумлінно виконувати службові обов`язки за посадами, які займатиме протягом строку контракту, а також особливі обов`язки, визначені статутами Збройних Сил України.

У відповідності до пункту 7 Контракту у разі порушення умов, визначених Контрактом, сторони несуть відповідальність згідно із законом.

З матеріалів справи також вбачається та не заперечувалось сторонами, що позивач проходив військову службу за вказаним вище контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Про результати службового розслідування по факту відсутності на робочому місці понад 3 годин старшини ОСОБА_1 від 03 липня 2018 року №757 за порушення вимог статей 11, 16, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що виразилось у особистій недисциплінованості, відсутності на службі 21 червня 2018 року без поважних причин понад з-х годин, командиру відділення тяги та підвозу 1 гаубичного артилерійського взводу з гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону (змішаного) старшині ОСОБА_1 (М-119222) оголошено догану.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Про результати проведення службового розслідування по факту відсутності на робочому місці старшини ОСОБА_1 від 27 липня 2018 року №859 за порушення вимог статей 11, 12, 200, 255 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що виразилось у не доповіді своєму безпосередньому командиру про все, що з ним сталося, порушенні встановленого розпорядку дня та порушенні порядку звернення до медичного пункту частини командиру відділення тяги та підвозу 1 гаубичного артилерійського взводу з гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону (змішаного) старшині ОСОБА_1 (М-119222) оголошено сувору догану.

Також, з матеріалів справи вбачається, що за результатами атестації за період з 20 липня 2017 року по 01 серпня 2018 року на позивача, атестаційна комісія дійшла висновку про доцільність розгляду старшини ОСОБА_1 на засіданні атестаційної комісії з приводу звільнення з військової служби в лавах Національної гвардії України за систематичне невиконання умов контракту. Зі змістом вказаних висновків, як вбачається з матеріалів атестаційної комісії, позивач ознайомився, однак від підпису відмовився.

Згідно з наявною в матеріалах справи копією службової картки на позивача, 19 травня 2018 року за неналежне виконання службових обов`язків, що виразилось в утриманні зброї в брудному стані позивачу на підставі рапорта оголошено догану, також позивачу 16 серпня 2018 року оголошено сувору догану відповідно до рапорта за неналежне виконання службових обов`язків, що виразилось у запізненні на службу.

Крім того, відповідно до наданої суду копії витягу з наказу Командувача Національної гвардії України (по особовому складу) від 17 серпня 2018 року №125 о/с старшину ОСОБА_1 (М-119222), командира відділення тяги та підвозу 1-го гаубичного артилерійського взводу 3-ї гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону (змішаного) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України звільнено з військової служби та припинено (розірвано) контракт відповідно до статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у запас за підпунктом ж пункту 2 частини 5 (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).

Згідно витягу з наказу Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 27 серпня 2018 року №210 зі старшиною ОСОБА_1 (М-119222), командиром відділення тяги та підвозу 1-го гаубичного артилерійського взводу 3-ї гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону (змішаного) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, який звільнений відповідно до підпункту ж (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з військової служби наказом командувача Національної гвардії України по особовому складу від 17 серпня 2018 року №125 о/с без права носіння військової форми одягу, припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключено його зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 27 серпня 2018 року.

Незгода позивача з вказаними вище наказами в частині припинення (розірвання) контракту з ним стала підставою для звернення до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції прийнято оскаржуване рішення без врахування всіх фактичних обставин справи та надання їм належної правової оцінки, у зв`язку із чим воно підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Правові засади організації та порядку діяльності Національної гвардії України, її загальну структуру, функції та повноваження визначаються Законом України Про Національну гвардію України від 13 березня 2014 року № 876-VII.

Частиною 3 статті 9 цього Закону передбачено, що комплектування Національної гвардії України військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та Положення про проходження військової служби громадянами України в Національній гвардії України, що затверджується Президентом України.

У відповідності до підпункту ж пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року

№ 2232-XII під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Так, Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України служби у Збройних Силах України (далі по тексту - Положення).

Відповідно до пункту 3 вказаного Указу дія Положення, затвердженого цим Указом, та статті 2 цього Указу поширена на військовослужбовців Національної гвардії України.

Згідно з пунктом 6 Положення початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України Про військовий обов`язок і військову службу.

Абзацами 1 та 2 пункту 15 Положення передбачено, що з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - контракт про проходження військової служби) - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

У відповідності до пункту 228-1 Положення звільнення з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем здійснюється в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладення контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів у сукупності притягувався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни в Міністерстві оборони України, чи після попередження військовослужбовця про неповну службову відповідність він не виправив своєї поведінки і це стягнення не відіграло своєї ролі, а також у разі відмови курсанта, з яким укладено контракт про навчання, від проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського складу або офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу.

Звільнення з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням здійснюється в разі, коли протягом останніх 12 місяців служби військовослужбовця командуванням два чи більше разів не виконувалось одне або декілька із зобов`язань та інших умов, визначених контрактом. Невиконання зобов`язань та інших умов, визначених контрактом, не враховується для встановлення систематичного невиконання умов контракту командуванням, якщо їх виконання стало неможливим у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій, а також залучення до здійснення заходів правового режиму надзвичайного стану, боротьби з тероризмом і піратством, посилення охорони державного кордону, ліквідації надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру, надання військової допомоги іншим державам.

З огляду на вищевикладені норми, суд дійшов висновку, що під систематичним невиконанням умов контракту слід розуміти притягнення до дисциплінарної відповідальності на підставі письмових наказів протягом останніх 12 місяців два чи більше разів за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладення контракту про проходження військової служби протягом 12 місяців, або невиконання два чи більше разів одного або декількох із зобов`язань та інших умов, визначених контрактом протягом цього ж періоду часу.

Так, як вже зазначалось судом та вбачається з матеріалів справи, позивачу оголошувалось догана та сувора догана на підставі рапортів за 19 травня 2018 року та 16 серпня 2018 року за неналежне виконання службових обов`язків, а також притягувався до дисциплінарної відповідальності у виді догани та суворої догани на підставі наказів Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 03 липня 2018 року №757 та від 27 липня 2018 року №859 за наслідками проведених службових розслідувань.

Суд зауважує, що матеріали даної адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів оскарження позивачем та, відповідно, скасування у встановленому законом порядку наказів Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 03 липня 2018 року №757 та від 27 липня 2018 року №859, що, в свою чергу, дозволяє дійти висновку про те, що станом на момент винесення оскаржуваних наказів від 17 серпня 2018 року №125 о/с та від 27 серпня 2018 року №210 в частині припинення (розірвання) контракту з позивачем та звільнення його з військової служби, накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності були чинними.

Тобто, позивача протягом останніх 12 місяців було 2 рази притягнуто до дисциплінарної відповідальності на підставі письмових наказів командування, а також виявлено на підставі рапортів 2 випадки невиконання останнім службових обов`язків, що дозволяє суду дійти висновку про встановлення відповідачем 1 систематичності невиконання умов контракту з боку позивача.

З урахуванням викладеного, суд погоджується з позицією відповідача 1 щодо систематичного невиконання позивачем службових обов`язків, що є підставою для звільнення останнього з військової служби та припинення (розірвання) з ним контракту.

Більш того, суд зауважує, що предметом даного спору є визнання нечинними та скасування наказів від 17 серпня 2018 року №125 о/с та від 27 серпня 2018 року №210 в частині припинення (розірвання) контракту з позивачем та звільнення його з військової служби.

В той же час, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на протиправність притягнення його до дисциплінарної відповідальності на підставі наказів від 03 липня 2018 року №757 та від 27 липня 2018 року №859, надаючи при цьому докази, які, на думку позивача, підтверджують їх протиправність.

Проте, позивачем вказані накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності в межах розгляду даної адміністративної справи не оскаржуються, матеріали справи, при цьому, не містять як доказів оскарження цих в інших провадженнях, так і доказів їх скасування у встановленому законом порядку, тобто, як вже зазначалось судом, ці накази були чинними на момент винесення оскаржуваних наказів.

Щодо доводів позивача в частині проведення атестації та посилання на порядок її проведення, суд ще раз зазначає, що предметом даного спору є оскарження наказів про звільнення з військової служби та припинення (розірвання) контракту з позивачем, відповідно, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити дії.

Суд наголошує, що оскаржувані накази, як свідчать матеріали справи, були прийняті командуванням військової частини НОМЕР_1 не за наслідками проведеного атестування позивача, а саме у зв`язку з наявністю чинних наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та встановлення відповідачем невиконання позивачем два рази службових обов`язків протягом останніх 12 місяців.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням предмету та підстав вказаного позову, суд визнає недоцільним надання правової оцінки обставинам, при яких були прийняті накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, а також результатам та процедурі проведеного атестування останнього.

Зважаючи на встановлення правомірності оскаржуваних наказів та відсутності правових підстав для їх скасування, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог й в частині поновлення позивача на посаді, зобов`язання нарахувати та виплатити матеріальне і грошове забезпечення за час вимушеного прогулу та визнання недійсним запису про звільнення.

При цьому, аргументи апеляційної скарги позивача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді А.Ю. Кучма

Н.В. Безименна

Повний текст постанови складено 21 грудня 2020 року.