Справа № 120/2464/20-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 грудня 2020 р. Справа № 120/2464/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Національної поліції України (вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601) Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. П. Кравчика, 4, м. Ладижин, Вінницька область, 24321) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2020 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Національної поліції України, Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 12.06.2020 передано адміністративну справу до Ладижинського міського суду Вінницької області.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 24.07.2020 передано адміністративну справу на розгляд Вінницького окружного адміністративного суду.

25.08.2020 ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №120/2464/20-а повернуто до Ладижинського міського суду Вінницької області.

Супровідним листом за №120/2464/20/3576/2020 від 16.09.2020 Ладижинський міський суд Вінницької області повідомив про те, що ухвала суду від 24.07.2020 про передачу справи на розгляд іншого суду набрала законної сили 11.08.2020, згідно із наявної розписки отримана позивачем 31.07.2020, станом на 16.09.2020 відомостей про її оскарження в апеляційної порядку немає, а тому справу №120/2464/20-а передано до Вінницького окружного адміністративного суду.

17.09.2020 матеріали справи №120/2464/20-а надійшли на адресу Вінницького окружного адміністративного суду.

Автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України визначено головуючого суддю по справі - Дмитришену Руслану Миколаївну.

Ухвалою суду від 22.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до положень ст. 262 КАС України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 14.05.2020 нею подано до Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області заяву про вчинення громадянкою ОСОБА_2 , відносно позивача та її малолітнього сила - ОСОБА_3 , адміністративних порушень, пов`язаних з порушенням обмежувальних заходів для попередження розповсюдження коронавірусної хвороби, та дрібного хуліганства.

У відповідь листом від 18.05.2020 Ладижинське відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області повідомило позивача про те, що останній здійснив ретельну перевірку заяви та дійшов висновку, що зазначена у заяві подія не містить ознаки кримінального правопорушення.

Такі дії працівників Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області позивач вважає протиправними, а відповідь незаконною, тому звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали суду від 22.09.2020 відповідачу установлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

30.10.2020 до суду надійшло клопотання відповідача про закриття провадження у справі із посиланням на те, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

30.10.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи мотиви відзиву відповідач зазначив, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Спір у цій справі не є адміністративним, оскільки при вирішенні питання про складання протоколів про адміністративне правопорушення працівники Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області здійснювали не публічно-владні управлінські функції, а процесуальні дії. Відповідач звернув увагу суду на те, що обраний ОСОБА_1 спосіб захисту, як оскарження дій працівників поліції та зобов`язання їх скласти процесуальні документи з метою притягнення до адміністративної відповідальності іншу особу, не створить для скаржника жодних юридичних прав та/чи обов`язків.

Відповідач вважає, що передчасне уявлення позивача про наявність підстав для задоволення позову у обраний нею спосіб за відсутності при цьому доведеності достатніми, належними та допустимими доказами бездіяльності відповідача, не є підставою для задоволення такого позову.

Ухвалою суду від 21.12.2020 у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступне.

14.05.2020 позивачем подано до Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області заяву про вчинення громадянкою ОСОБА_2 , відносно позивача та її малолітнього сина - ОСОБА_3 , адміністративних порушень, пов`язаних з порушенням обмежувальних заходів для попередження розповсюдження коронавірусної хвороби, та дрібного хуліганства.

У заяві вказала, що 14.05.2020 приблизно о 20:00 год. гр. ОСОБА_2 вчинила насильство над малолітнім сином заявниці. Зокрема, ОСОБА_1 разом із своїм малолітнім сином 14.05.2020 приблизно о 20:00 год. перебувала на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 . Громадянка ОСОБА_2 , будучи без медичної маски на обличчі та порушуючи обмежувальні заходи для попередження розповсюдження коронавірусної хвороби, підбігла до позивача та до її малолітнього сина та проти волі останніх стала обіймати сина позивача. Позивач вважає, що такими діями ОСОБА_2 наразила малолітнього сина на небезпеку зараження коронавірусом.

З огляду на вказані обставини, у заяві просила притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за насильство над сином та за нанесення моральної шкоди заявниці - ОСОБА_1 .

Вказала у заяві, що свідком цієї події є мати заявниці.

У відповідь листом за №2856/205/02-2020 від 18.05.2020 Ладижинське відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області повідомило позивача про те, що останній здійснив ретельну перевірку заяви з приводу насильства в сім"ї відносно племінниці заявниці та хуліганських дій, та дійшов висновку, що зазначена у заяві подія не містить ознаки кримінального правопорушення, тому подальший розгляд звернення здійснено у порядку, передбаченому Закону України "Про звернення громадян". Відповідно складено довідку на основі зібраних матеріалів, із якою заявниця може ознайомитись в канцелярії Ладижинського ВП.

З приводу насильства в сім"ї та хуліганських дій гр. ОСОБА_2 відносно плимінниці заявниці інформація не знайшла свого підтвердження.

Розяснено порядок оскарження результатів розгляду звернення, а також порядок оскарження процесуальних рішень, прийнятих органом досудового розслідування, а саме відповідно до положень ст.ст. 56, 303, 304, 306 діючого КПК України.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відтак, змістом спірних правовідносин є бездіяльність Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, яка полягає у неналежному розгляді заяви, пов`язаної з порушенням обмежувальних заходів для попередження розповсюдження коронавірусної хвороби та дрібного хуліганства.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується наступним.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, врегульовує Закон України "Про національну поліцію".

За змістом ст. 2 Закону України "Про національну поліцію", завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

За змістом ст. 18 Закону України "Про національну поліцію", поліцейський зобов`язаний, серед іншого,:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно - правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь - якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до п. 4, 5, 8, 10, 14 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, інших публічних місцях; вживає всіх можливих заходів для надання невідкладної, зокрема домедичної і медичної, допомоги особам, які постраждали внаслідок кримінальних чи адміністративних правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в ситуації, небезпечній для їхнього життя чи здоров`я.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано, що позивач звернулась до відповідача з заявою, якою просила притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 173-2 КУПаП.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України.

Відповідно до Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08 лютого 2019 року № 100, прийняття заяв (повідомлень) незалежно від місця і часу їх учинення, повноти отриманих даних, особи заявника здійснює цілодобово, безперервно та невідкладно орган (підрозділ) поліції, до якого надійшла така інформація. Заяви (повідомлення) можуть бути усні або письмові: усні заяви (повідомлення) від осіб уповноважена службова особа органу (підрозділу) поліції або інший поліцейський, до повноважень якого це належить, вносить до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (додаток 2); під час особистого звернення заявника до органу (підрозділу) поліції із письмовою заявою (повідомленням) уповноважена службова особа органу (підрозділу) поліції її (його) приймає і реєструє (п. 1 розділу II Порядку № 100).

Якщо заява (повідомлення) надійшла до органу (підрозділу) поліції під час особистого звернення заявника одночасно з її (його) реєстрацією в ІТС ІПНП або журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події (далі - журнал ЄО) (додаток 4), уповноважена службова особа оформлює та видає заявникові талон-повідомлення ЄО про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію (п. 4 розділу II Порядку № 100).

Поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події (п. 6 розділу II Порядку № 100).

Поліцейський органу (підрозділу) поліції, якому доручено розгляд заяви або повідомлення про іншу подію та прийняття відповідного рішення в межах Закону України "Про звернення громадян" або Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі встановлення в матеріалах відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, невідкладно рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки (п. 11 розділу II Порядку № 100).

Відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції за № 1376 від 06.11.2015, документування адміністративних правопорушень здійснюється шляхом складання протоколів про адміністративні правопорушення, протоколів про адміністративні затримання, протоколів про вилучення речей і документів, протоколів про огляд речей та особистий огляд, а також отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції.

Так, 14.05.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій повідомила про вчинення громадянкою ОСОБА_2 , адміністративних порушень, пов`язаних з порушенням обмежувальних заходів для попередження розповсюдження коронавірусної хвороби та дрібного хуліганства. При цьому просила притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.

Листом за №2856/205/02-2020 від 18.05.2020 Ладижинським ВП Бершадского ВП ГУНП у Вінницькій області повідомлено про те, що останнім здійснено ретельну перевірку заяви позивача. Відповідно до листа начальника слідчого відділення Ладижинського ВП майора поліції Салиги С.Л., зазначена подія не містить ознаки кримінального правопорушення.

Втім у заяві позивача від 14.05.2020 остання просила притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на підставі ст. 173-2 КУпАП, а не щодо кримінального правопорушення.

Ладижинським ВП Бершадского ВП ГУНП у Вінницькій області, у свою чергу, не вказано щодо наявності чи відсутності у зазначеній події ознак адміністративного порушення. Вказано лише щодо відсутності ознак кримінального правопорушення, про що не вказувала у своїй заяві позивач.

Крім того, у своїй заяві позивач зазначала про свого малолітнього сина. Натомість, за змістом листа відповідач здійснював перевірку відносно племінниці заявниці (без прізвища, ім"я та по батькові) щодо якої інформація з приводу насильства не знайшла свого підтвердження.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо неналежного розгляду відповідачем заяви позивача від 14.05.2020, а відтак погоджується з мотивами позову про бездіяльність Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області при розгляді заяви ОСОБА_1 від 14.05.2020.

Щодо посилань відповідача у листі від 18.05.2020 на те, що розгляд звернення позивача здійснено в порядку Закону України "Про звернення громадян", суд вказує на наступне.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі - Закон) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За приписами ст. 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 18 Закону №393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно до пунктів 1 та 6 частини 1 статті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

З аналізу наведених норм права, можна прийти до висновку, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування та посадові і службові особи цих органів, зобов`язані розглядати звернення громадян і давати обґрунтовані відповіді у встановлений законом строк. При цьому, звернення повинні бути розглянуті та вирішені у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а відповіді за результатами їх розгляду надаються тим органом, який отримав ці звернення і до компетенції якого входить вирішення порушених у зверненнях питань.

З огляду на вказані положення відповідачем своєчасно розглянуто звернення позивача, втім, відповідь, яка полягає у тому, що інформація з приводу насильства в сім`ї та хуліганських дій гр. ОСОБА_2 відносно племінниці позивача не знайшла свого підтвердження, не відповідає дійсності, оскільки позивачем у заяві від 14.05.2020 не піднімала даного питання. Натомість позивач звертала увагу поліції на насильство над її сином - ОСОБА_3 та нанесення моральної їй шкоди через те, що гр. ОСОБА_2 в період карантину та маскового режиму, порушувала обмежувальні заходи.

Так, суд зазначає, що причиною порушення прав позивача стала протиправна бездіяльність відповідача (форма пасивної поведінки), яка полягає у неналежному розгляді заяви позивача від 14.05.2020, а тому суд визнає таку бездіяльність протиправною.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Національної поліції України в особі Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області скласти та передати до суду протоколи про адміністративні порушенні, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Таким чином законодавством не визначено право адміністративного суду переймати на себе функції та повноваження інших органів державної влади, які реалізуються відповідними суб`єктами владних повноважень в межах закону на власний розсуд (дискреційні повноваження), без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами.

Верховний Суд висловив таку ж позицію у своїх постановах від 27.02.2018 року (справа №695/102/17) та від 24.04.2018 року (справа № 712/8827/17).

Суд зазначає, що відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, складання протоколів про адміністративні правопорушення, протоколів про адміністративні затримання, протоколів про вилучення речей і документів, протоколів про огляд речей та особистий огляд, а також отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції.

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає що складання протоколів про адміністративні правопорушення є виключною компетенцією уповноважених на те посадових осіб органів поліції, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім того, суд звертає увагу на те, що Ладижинським відділенням поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області не здійснено належного реагування на заяву ОСОБА_1 від 14.05.2020 про вчинення адміністративного правопорушення. Суду не надано жодного доказу, а відтак відповідачем не доведено, належними та допустимими доказами перевірки викладених позивачем обставин у заяві від 14.05.2020.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Надана відповідачем відповідь в порядку Закону України "Про звернення громадян" не містить максимально чітких та зрозумілих проведених останнім заходів та висновків, що б вказувало на всебічній перевірці заяви позивача від 14.05.2020 з питань того, що гр. ОСОБА_2 в період карантину та маскового режиму, порушувала обмежувальні заходи та обов"язку дотримуватись соціальної дистанції.

Відповідно до вимог частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у поєднанні із частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, зобов`язати Ладижинське відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснити реагування на заяву ОСОБА_1 від 14.05.2020 про вчинення адміністративного правопорушення шляхом проведення перевірки, з урахуванням висновків суду зроблених у даному рішенні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що предметом спору є бездіяльність Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, а також беручи до уваги те, що останній не має окремого рахунку, судовий збір стягнути з Національної поліції України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 14.05.2020.

Зобов`язати Ладижинське відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснити реагування на заяву ОСОБА_1 від 14.05.2020 про вчинення адміністративного правопорушення шляхом проведення перевірки, з урахуванням висновків суду зроблених у даному рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ); Національна поліція України (код ЄДРПОУ - 40108578, місцезнаходження: вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601); Ладижинське відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. П. Кравчика, 4, м. Ладижин, Вінницька область, 24321)

Повний текст рішення складено: 22.12.2020

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна