Справа № 400/5747/20
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 р. № 400/5747/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54030
про:визнання протиправними та скасування постанов від 05.11.2020, від 19.11.2020 ВП № 61546266,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу від 05.11.2020,19.11.2020 у виконавчому провадженні № 61546266.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він подав державному виконавцю дві заяви про відкладення проведення виконавчих дій від 27.10.2020,12.11.2020, оскільки з 26.10.2020 м. Миколаїв знаходиться у «червоній» зоні епідемічної небезпеки, яка передбачає низку додаткових обмежень встановлених постановою КМУ № 641 від 22.07.2020 та № 956 від 13.10.2020.Позивач просив відкласти державного виконавця проведення виконавчих дій, у зв`язку із дією карантину на території України та Миколаївської області, але відповідач належної оцінки цим обставинам не надав, що й призвело до прийняття незаконних рішень та незаконного притягнення до відповідальності позивача.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відкладення проведення виконавчих дій відповідно до ст.32 Закону України « Про виконавче провадження» є правом, а не обов`язком державного виконавця, тому позивачу було відмовлено у відкладенні проведення виконавчих дій. Крім того, позивачем не надано державному виконавцю будь-яких доказів, що підтверджують невиконання рішення суду з поважних причин, тому постанови про накладання на позивача штрафу прийнятті законно й обґрунтовано та скасуванню не підлягають.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд встановив:

13.03.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61546266 з примусового виконання наказу Господарського суду Миколаївської області від 31.01.2020 по справі № 915/1309/19 про зобов`язання ФОП ОСОБА_1 повернути - ТОВ «Будівельна компанія «Корабел» торгове місце №6, розташоване на території ринку ГП ГО БК «Корабел» по вул.6 Слобідська,81 у м. Миколаєві. П.2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.03.2020 боржнику необхідно було виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, а саме в строк до 27.03.2020 року включно.

25.03.2020 до ДВС надійшла заява ОСОБА_1 про неможливість виконати рішення суду, у зв`язку із карантинними заходами.

30.03.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій на підставі ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» до 10.04.2020.

13.04.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкладення виконання виконавчих дій на підставі ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», відкладено виконання рішення суду до 27.04.2020.

28.04.202 державний виконавець прийняв постанову про відкладення проведення виконавчих дій з примусового виконання до 13.05.2020

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.04.2020 по справі № 915/1309/19 відстрочено виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 21.10.2019 по справі до припинення карантину та режиму надзвичайної ситуації.

15.05.2020державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою від 14.09.2020 Південно-Західним апеляційним господарським судом змінено мотивувальну та резолютивну частину ухвали суду від 22.04.2020 та відстрочено виконання рішення Господарського суду Миколаївської області по справі № 915/1309/19 до 21.10.2020.

22.10.2020 державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10-ти робочих днів, а саме в строк до 04.11.2020 року включно.

27.10.2020 позивача надіслав відповідачу заяву про відкладення виконання рішення суду, в зв`язку з дією карантину.

30.10.2020 державний виконавець надіслав ОСОБА_1 лист з відмовою у відкладенні виконання рішення суду .

05.11.2020 державний виконавець прийняв постанову про накладання на ОСОБА_1 штрафу в сумі 1700 грн. за невиконання рішення суду та зобов`язав боржника виконати рішення суду протягом 10-ти робочих днів, а саме до 18.11.2020. У постанові зазначив, що 05.11.2020 встановлено, що рішення суду боржником не виконано, оскільки жодних документів, що підтверджують виконання рішення суду до відділу, від сторін виконавчого провадження не надходило.

12.11.2020 позивач надіслав державному виконавцю заяву про відкладення виконання рішення суду.

13.11.2020 до відділу надійшла заява позивача про відкладення виконання рішення суду.

19.11.2020 відповідач направив листа ОСОБА_1 про відмову у відкладенні виконання рішення суду.

19.11.2020 відповідачем прийнята постанова, в якій зазначено, що жодної інформації про виконання рішення суду від сторін виконавчого провадження до відділу не надходило та винесено постанову про накладення на боржника-позивача по справі штрафу в сумі 3400грн.

Згідно з ч.6 ст.26 Закону України « Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ч.1-3 ст.63 Закону України « Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно зі ст.75 Закону України « Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Позивач обґрунтовує протиправність спірних постанов тим, що відповідач не задовольнив заяву позивача про відкладення виконання виконавчих дій відповідно до ст.32 Закону України « Про виконавче провадження», якою передбачено, що за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.

Цією статтею передбачено право державного виконавця, в разі наявності підстав приймати постанову про відкладення проведення виконавчих дій. Державний виконавець відмовив позивачу у задоволенні заяви про відкладення проведення виконавчих дій, оскільки ним вже тричі приймались такі постанови та ухвалою суду було відстрочено виконання рішення суду до 21.10.2020.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений держаним виконавцем. Тобто даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії , і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 640/9234/19).

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (ст.129 Конституції України).

Рішення суду, яке боржник не виконує прийнято за правилами Господарсько-процесуального Кодексу України, яким передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст.18).

Обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, а саме: рішенням у справі Хорнсбі проти Греції від 19.03.1997 в п.40-41 зазначено, що передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалось недіючим на шкоду одній із сторін.

Відповідно до ч.5 ст.331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Рішення суду Господарським судом Миколаївської області прийнято 21.10.2019.Рішення набрало законної сили з 22.01.2020, але не виконувалось позивачем в добровільному порядку.

Рішення суду боржником не виконується понад року з посиланням на карантинні обмеження.

Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами. Позивач суду таких доказів не надала.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, як підстав для визнання спірних постанов протиправними. Позивач не надав суду доказів, які б підтвердили неможливість виконати рішення суду. Також позивач не зазначив, яка непереборна сила заважала позивачеві передати торгівельне місце стягувачу та виконати рішення суду за умови дотримання карантинних заходів.

Наявність карантину ніяким чином не може нівелювати конституційні принципи- обов`язковість судових рішень.

Також судом не приймається до уваги посилання позивача на ч.3 п.15 постанови КМУ від 22.07.2020 №641 щодо заборони приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які проводять діяльність у сфері торгівельного і побутового обслуговування населення, оскільки представник стягувача ГП ГО БК «Корабел», з яким позивач повинен підписати акт приймання-передачі, що буде підтвердженням виконанням рішення суду не є «відвідувачем» в розумінні цієї постанови.

Відтак, суд вважає, що спірні постанови державним виконавцем прийнятті законно й обґрунтовано.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54030, ідентифікаційний код 34993162) про визнання протиправними та скасування постанов від 05.11.2020, від 19.11.2020 ВП № 61546266 - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному ст. 297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко