Справа № 160/16289/20
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді:Царікової О.В.,
секретаря судового засіданняБогатинської К.В.,
представника позивача:Лосєва Д.В.,
В обґрунтування означеної заяви представник позивача зазначив, що на виконання процедури оцінки впливу на довкілля та у відповідності до статті 5 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» Акціонерним товариством «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» 04.10.2019 оприлюднено оголошення про плановану діяльність та проведено громадські слухання.
14.08.2020 підготовлено та надано до Міндовкілля Звіт з оцінки впливу на довкілля «Реконструкція кар`єра у зв`язку з його поглиблення з метою підтримки потужності комбінату на період з 2021 року по 2030 рік». (З урахуванням карантину, через поширення хвороби COVID-19, робота за матеріалами оцінки впливу на довкілля була призупинена (внаслідок неможливості проведення громадських слухань) і відновлена з 17 липня 2020 року, зі вступом в силу Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» щодо запобігання виникнення та поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)» №733-IX від 18 червня 2020 року, умови якого передбачили можливість проведення громадських слухань під час карантинних заходів).
У період з 15.08.2020 по 19.09.2020 проведено громадське обговорення Звіту у відповідності до вимог Закону.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 9 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» (далі - Закон), у висновку з оцінки впливу на довкілля уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - уповноважений центральний орган визначає допустимість чи обґрунтовує недопустимість провадження планованої діяльності.
Позивач вказує, що у вказаному висновку Міндовкілля зазначає: «... враховуючи дані, наведені у звіті з оцінки впливу на довкілля…, а також з урахуванням усієї інформації, зауважень і пропозицій, що надійшли протягом строку громадського обговорення вважає допустимим провадження планованої діяльності…» за умови, зокрема, «…здійснення до початку провадження планованої діяльності додаткової оцінки впливу на довкілля планованої діяльності «Реконструкція кар`єра у зв`язку з його поглиблення з метою підтримки потужності комбінату на період з 2021 року по 2030 рік…».
Згідно з п. 7 ч. 5 ст. 9 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», у висновку з оцінки впливу на довкілля уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених частинами третьою та четвертою статті 5 цього Закону, - уповноважений центральний орган, якщо з оцінки впливу на довкілля випливає необхідність, зокрема:
- здійснення додаткової оцінки впливу на довкілля на іншій стадії проектування - визначає строки та обґрунтовує вимоги щодо її здійснення; додаткова оцінка впливу на довкілля здійснюється за процедурою, передбаченою цим Законом.
Разом з тим, Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» зазначає, що умова, яка міститься у Висновку щодо необхідності проведення додаткової оцінки впливу на довкілля, не відповідає зазначеній нормі Закону, оскільки:
1) за змістом ч.5 ст.9 Закону Міндовкілля не має повноважень призначати додаткову оцінку впливу на навколишнє середовище на тому етапі проектування, на якому вона вже проведена (в законі йдеться про «інший етап»);
2) Міндовкілля повинно встановити конкретний термін її проведення, який повинен бути визначений роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 Цивільного кодексу України);
3) Висновком, з одного боку, здійснення планованої діяльності, визнано «допустимим», але одночасно, тим же Висновком пропонується виконати додаткову оцінку «до початку планованої діяльності», що фактично є прихованою забороною для здійснення запланованої діяльності.
Окрім того, заявник зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону «Про оцінку впливу на довкілля» звіт з оцінки впливу на довкілля, звіт про громадське обговорення та висновок з оцінки впливу на довкілля подаються суб`єктом господарювання для отримання рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування про провадження планованої діяльності, яке є підставою для початку провадження цієї діяльності, встановлює (затверджує) параметри та умови провадження планованої діяльності і приймається у формі документа дозвільного характеру або іншого акта органу державної влади чи органу місцевого самоврядування у порядку, встановленому законодавством для відповідних рішень.
Позивач вказує, що Висновок з ОВД (сам по собі документ дозвільного характеру) є підставою для подальшого отримання інших документів дозвільного характеру, відповідно такий Висновок з ОВД (з урахуванням змісту ст. 9 Закону) повинен бути чітким та конкретним, на підставі якого орган державної влади або місцевого самоврядування, який приймає рішення про провадження планованої діяльності, може прийняти відповідне рішення про заборону чи надати дозвіл на провадження планованої діяльності.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.
У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про доцільність призначення судового засідання для розгляду заяви про забезпечення позову.
Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання щодо розгляду вищезазначеної заяви.
У судовому засіданні 24.12.2020 представник Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» заяву про забезпечення адміністративного позову підтримав та просив її задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення заяви по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення означеної заяви, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
У статті 150 КАС України встанолено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
При цьому, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" за №2 від 06.03.2008 р., в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.07.1996 Акціонерному товариству «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» було видано спеціальний дозвіл на користування надрами №585 з метою видобування кварцитів залізистих магнетитових та кварцитів залізистих окислених на Скелеватському-Магнетитовому родовищі в Інгулецькому районі Дніпропетровської області, загальною площею 4 км2.
У 2019 році, на замовлення позивача, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮЖГІПРОРУДА» виконано проект «Реконструкція кар`єра у зв`язку з його поглиблення з метою підтримки потужності комбінату на період з 2021 року по 2030 рік» з метою продовження діяльності позивача з видобування залізних руд на підставі спеціального дозволу від 29.07.1996 №585.
Статтею 25 Кодексу України про надра установлено, що права користувачів надр охороняються законом і можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених законодавством України. Збитки, завдані порушенням прав користувачів надр, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до законодавчих актів України.
Суд враховує, що Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» є підприємством, що здійснює добування залізних руд, припинення діяльності якого потребує здійснення спеціальних заходів щодо запобігання заподіянню шкоди життю та здоров`ю людини, майну, навколишньому природному середовищу.
Встановлена Законом процедура оцінки передбачає проведення громадських слухань (25-35 робочих днів з офіційного оприлюднення оголошення про початок громадського обговорення звіту з оцінки впливу на довкілля та надання громадськості доступу до звіту з оцінки впливу на довкілля для ознайомлення в порядку, визначеному статтею 4 цього Закону (п.6) ст.7 Закону), надання висновку уповноваженим органом (протягом 25 робочих днів з дня завершення громадського обговорення (ч.6 ст.9 Закону).
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону, висновок з оцінки впливу на довкілля є обов`язковим для виконання. Екологічні умови провадження планованої діяльності, зазначені у частині п`ятій цієї статті, є обов`язковими. Висновок з оцінки на довкілля враховується при ухваленні рішення про проведення планованої діяльності і може бути підставою для відмови у видачі рішення про проведення планованої діяльності.
Як зазначив заявник, зупинення роботи Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» може привезти до негативних наслідків, мотивуючи таким.
Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» (далі - Закон №2245), об`єкт підвищеної небезпеки - об`єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об`єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.
Частиною 2 статті 1 Закону №2245 передбачено, що небезпечна речовина - хімічна, токсична, вибухова, окислювальна, горюча речовина, біологічні агенти та речовини біологічного походження (біохімічні, мікробіологічні, біотехнологічні препарати, патогенні для людей і тварин мікроорганізми тощо), які становлять небезпеку для життя і здоров`я людей та довкілля, сукупність властивостей речовин і/або особливостей їх стану, внаслідок яких за певних обставин може створитися загроза життю і здоров`ю людей, довкіллю, матеріальним та культурним цінностям.
Відповідно до ч. 7 ст. 1 Закону №2245, потенційно небезпечний об`єкт - об`єкт, на якому можуть використовуватися або виготовляються, переробляються, зберігаються чи транспортуються небезпечні речовини, біологічні препарати, а також інші об`єкти, що за певних обставин можуть створити реальну загрозу виникнення аварії.
Об`єкти Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» включені до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки, який є у загальному доступі на офіційному сайті Державної служби з питань праці (зокрема: Проммайданчик №1 (код об`єкта підвищеної небезпеки 12.00191000.01.1); Проммайданчик №2 (код 12.00191000.02.2); Проммайданчик №3 (код 12.00191000.03.1).
Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» є одним із найбільших експортерів української продукції за кордон та відноситься до великих платників податків, який перераховує значні суми надходжень до Державного бюджету, є містоутворюючим підприємством, на якому працює більше 6 тисяч працівників.
Тобто, від стабільної роботи позивача в значній мірі залежить добробут великої кількості громадян, як працівників товариства, так і працівників суміжних галузей та членів їх сімей.
Суд враховує те, що що виданий відповідачем висновок, який містить додаткові умови, враховуючи стислий строк для оскарження такого рішення до початку планованої діяльності, фактично призводить до зупинки підприємства позивача з 01.01.2021 р., що, в свою чергу, призведе до втрати значної кількості робочих місць, нанесення значних збитків Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», скорочення податкових відрахувань до місцевого та державного бюджетів.
Також, позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для відновлення господарської діяльності підприємства.
Окрім того, навіть короткочасне зупинення підприємства позивача може призвести до невідворотних негативних наслідків для навколишнього середовища, зокрема, затоплення кар`єру та прилеглих територій, забруднення річки Інгулець, руйнування та зсуви ґрунтів, підтоплення та руйнування будинків прилеглих населених пунктів, підвищення запиленості територій та інше.
Розглядаючи заяву представника позивача про забезпечення адміністративного позову, суд виходить із того, що прийняття рішень, вчинення дій суб`єктами владних повноважень передбачає, зокрема, дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дії), є критерієм, який випливає з принципу пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийнятті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси особи. Метою дотримання цього принципу є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб`єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи. Принцип пропорційності, зокрема, передбачає, що:
- здійснення повноважень, як правило, не повинно спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, які заплановано досягти;
- якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження повинні бути виправдані необхідністю досягнення більш важливих цілей;
- несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб`єкта владних повноважень, повинні бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії;
- для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш «шкідливі» засоби.
Принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.
Отже, слід враховувати наслідки, до яких може призвести тимчасове зупинення або обмеження роботи Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат».
Відповідно до ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Згідно з п.п. 1 ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено, зокрема, шляхом зупинення дії індивідуального акта або нормативно - правового акта.
Суд відзначає, що вжиття заходів забезпечення позову за заявою позивача не є вирішенням публічного-правового спору по суті без фактичного його розгляду судом. Зупинення дії п.7 спірного висновку та зупинення висновку у відповідній частині не скасовує чинність означеного рішення, ніяк не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених ним заходів до вирішення спору в даній справі.
Разом з тим, вжиття відповідних заходів забезпечення позову не призведе до негативних наслідків та не завдасть шкоди будь-яким іншим зацікавленим особам, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 150 ККАС України. Натомість, вжиття заходів забезпечення позову захистить майнові права позивача до прийняття судом рішення по суті заявлених вимог.
На підставі вищевикладеного, беручи до уваги те, що до ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, у зв`язку з чим для відновлення майнових прав та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, з огляду на фактичні обставини справи, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви представника Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про забезпечення адміністративного позову.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 248, 256, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 24.12.2020 року.

Суддя О.В. Царікова