Справа № 754/7553/20
Суддя: Галась І. А.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/258/20
Справа №754/7553/20
РІШЕННЯ

Іменем України

03 грудня 2020 рокуДеснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді - Галась І.А.

при секретарі - Гергель В.А.

за відсутності сторін

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві роти 7 батальйону 3 лейтенанта поліції Сівоздрава Артема Сергійовича, 3-тя особа - Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві роти 7 батальйону 3 лейтенанта поліції Сівоздрава А.С. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним.

12 червня 2020 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві роти 7 батальйону 3 лейтенантом поліції Сівоздрав А.С. було винесено постанову, серія ЕАМ № 2674375 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн. Відповідно до змісту постанови, позивач керуючи транспортним засобом «BMW X6» державний номерний знак НОМЕР_1 , нібито перевищив швидкість на встановленому відрізку дороги.

Позивач, вважає, що він не порушував правила дорожнього руху, крім того, при складені постанови не було надано жодних доказів його провини. Зазначив, що поліцейський порушив ст. 278 КУпАП. Вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Вказав, що незаконно наклавши на нього адміністративне стягнення, на місці зупинки транспортного засобу, інспектор не дав їй можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Позивач вказав, що будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, які знаходились в автомобілі. Своїми діями відповідач грубо порушив вимоги ст.278,279 КУпАП.

Посилаючись на викладені обставини справи, Позивач просить суд: скасувати постанову інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві роти 7 батальйону 3 лейтенантом поліції Сівоздрав А.С. ЕАМ № 2674375 від 12 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду в позовному провадженні.

Відповідач не скористався своїм правом на подання Відзиву на позовну заяву, згідно ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

02.09.2020 року до суду надійшла заява про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Департамент патрульної поліції.

В доданих письмових поясненнях до вищезазначеної заяви представник Відповідача та ДПП зазначив, що викладені твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом з наступних підстав. Мотивуючи свої доводи зазначив, що факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCam LTI20|20». Справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення позивачем вимог п.12.4 ПДР, що виразилось у перевищені встановлених обмежень швидкості більше ніж на 50 км/год., було розглянуто відповідачем на місці вчинення адміністративного правопорушення. Відповідачем було роз`яснення позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП. Відповідач назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище, та пояснив позивачу підставу зупинки, а також, що він уповноважений на розгляд справ про адміністративне правопорушення передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП. Зазначив, лазерний пристрій TruCam LTI20|20» є придатним до застосування. Вважає, що діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та інструкцією, а позов не підлягає до задоволення.

Посилаючись на викладені пояснення 3 особа, що не заявляє самостійних вимог просить суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Сторони до судового розгляду не з`являлись, про час та місце судового розгляду сторони повідомлялись належним чином. В поданій суду заяві позивач просила проводити розгляду за її відсутності.

Відповідно до ст. 194 КАС України судовий розгляд адміністративної справи здійснюється в судовому засіданні з викликом учасників справи, а згідно із ст. 205 ч. 3 п. 2 КАС України у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути адміністративний позов за відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності та які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 12 червня 2020 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві роти 7 батальйону 3 лейтенантом поліції Сівоздрава А.С. було винесено постанову, серія ЕАМ № 2674375 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн. Відповідно до змісту постанови, позивач керуючи транспортним засобом «BMW X6» державний номерний знак НОМЕР_1 , нібито перевищив швидкість на встановленому відрізку дороги.

Вказаною постановою, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, 12 червня 2020 року о 11 годині 42 хвилин 09 секунд, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMW X6» державний номерний знак НОМЕР_1 , в населеному пункті рухався зі швидкістю 98 км/год., перевищивши встановлене обмеження швидкості на 48 км/год., швидкість вимірювалась приладом TruCam тс000787, чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є протиправними, постанову складено незаконно, вимог ПДР не порушував.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно з вимогами п.12.4 Правил дорожнього руху України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідачем суду не додано доказу на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху. Докази, які б спростували позицію позивача та підтверджували правомірність винесеної постанови, відповідачем у встановлений строк суду не надані.

Крім того, згідно з частиною 1статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Положеннями ч. 2ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Положеннями ст.159 КАС України встановлено, що, зокрема, відзив на позовну заяву є заявою по суті. Подання заяв по суті є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до вимог статті 7КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а в силу ст. 77 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень тягар доведення правомірності рішень, дій чи бездіяльності покладений на відповідача.

Так, згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Так з оскаржуваної постанови вбачається, що «BMW X6» державний номерний знак НОМЕР_1 рухався у населеному пункті зі швидкістю 98 км/год., при максимально допустимій швидкості руху 50 км/год. Згідно постанови, перевищення швидкості транспортним засобом «BMW X6» державний номерний знак НОМЕР_1 зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів «TruCAM», однак представником Департаменту патрульної поліції не наданий диск DVD-R з відеозаписом, інших доказів вини Позивача не надано.

За положеннями ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП не надано.

Будучі належним чином повідомленим про розгляд справи Відповідач до судового засідання не з`являвся та доказів в обґрунтування заперечень суду не надав, правомірність свого рішення не довів, розпорядившись своїм правом на власний розсуд.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано. Матеріали справи містять лише копію постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Тому, зважаючи на те, що позивач у позовній заяві заперечив свою провину у вчиненні правопорушення та пояснив, що керуючи транспортним засобом правил дорожнього руху він не порушував, суд вважає, що провина позивача у порушенні Правил дорожнього руху України та вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, не доведена.

Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, принцип презумпції невинуватості поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France). Втім, для того, щоб розуміти, що презумпція невинуватості має бути у цьому випадку застосована, ґрунтовних знань чинного законодавства не потрібно - достатньо володіти необхідним почуттям справедливості, яке, поза сумнівом, повинне бути властиве професійному судді.

Оскільки доказів відповідачем не надано, то суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, виходить з того, що показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі не спростовані і відповідають дійсності, і у такому випадку не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про визнання дій поліцейського незаконними, суд зазначає, що такі дії суб`єкта владних повноважень виразились в прийнятті ним відповідного рішення, яке і має бути предметом оскарження. Само по собі визнання протиправними вказаних дій не буде ефективним засобом захисту прав позивача. Такі вимоги не можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі в судовому порядку. Відтак, в частині визнання дій протиправними провадження слід закрити. Належним способом захисту прав позивача слід визнати скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення серії.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2674375 від 12.06.2020 року.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 5, 19-21, 72-76, 242, 244, 245, 286 КАС України, ст.ст. 122, 247, 251, 279, 280, 283-284 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві роти 7 батальйону 3 лейтенанта поліції Сівоздрава Артема Сергійовича, 3-тя особа - Департамент патрульної поліції, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про притягнення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 ) до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАП України - постанова серії серія ЕАМ № 2674375 від 12.06.2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.А. Галась