Справа № 160/12218/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач просить суд:
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, складену фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , № 4 від 22.07.2020 року датою її фактичного надходження, 12.08.2020 року.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки в такому рішенні контролюючим органом не наведено обґрунтувань причин відмови в реєстрації податкової накладної, складеної позивачем. Натомість позивач вказує, що останнім було подано всі необхідні первинні документи, які зазначені контролюючим органом, як не подані.
Позивач наголошує на тому, що невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.
Ухвалою суду від 23.11.2020 року, після усунення недоліків позовної заяви, було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачам строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Заперечуючи проти позову представником відповідача-2 надано на адресу суду письмовий відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.
Також, відповідач-2 у своєму відзиві зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства повноваження ДПС України щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Відповідач-2 зазначає, що наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному державному органу та особам уповноваженим на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення, а, отже, на думку відповідача-2, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про зобов`язання ДПС України зареєструвати вищезазначену податкову накладну є необґрунтованими , оскільки, без надання правової оцінки рішенню комісії регіонального рівня, зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну, є передчасними.
ГУ ДПС у Дніпропетровській області вважає позовні вимоги безпідставними та недоведеними, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
При цьому, суд звертає увагу, що представником відповідача-2 допущено описку в прохальній частині відзиву, а саме, зазначено: «в задоволенні адміністративного позову ПП «Спецстройсистема» - відмовити в повному обсязі», замість «в задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 - відмовити в повному обсязі».
Відповідач-1 правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними у матеріалами.
Дослідивши матеріали, справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності позивача є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.50 Змішане сільське господарство; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 01.63 Після урожайна діяльність; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 81.30 Надання ландшафтних послуг.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ Фірма «Адверс» (зерновий склад) та ФОП ОСОБА_1 (поклажодавець) було укладено договір складського зберігання зерна та послуг елеватору № В 25/07 від 03.07.2020 року, відповідно до п. 1.1 якого поклажодавець за умовами цього договору зобов`язується передати, а зерновий склад зобов`язується прийняти на зберігання зернові, зернобобові та олійні культури врожаю 2020 року та в установлений строк повернути їх поклажодавцю або особі, зазначеній ним як одержувач, відповідно до якісних показників, передбачених цим договором.
Зерно, що доставляється на зберігання зерновому складу згідно із цим договором, є власністю поклажодавця. Зерновий склад не має права продавати або будь-яким іншим чином розпоряджатися та/або користуватися зерно поклажодавця протягом всього строку його знаходження в зерновому складу (п. 1.3 договору).
Фактичні обсяги зерна, що передаються на зберігання зерновому складу, можуть бути визначені лише при безпосередній передачі його на зберігання при оформленні складського документа. Під складським документом мається на увазі складська квитанція, просте або подвійне складське свідоцтво (п. 1.5 договору).
Зерно передається на зберігання протягом строку дії договору за умови зберігання «до запитання», але не пізніше ніж до 31 травня 2021 року. Строк зберігання зерна рахується календарними днями (п. 1.5.2 договору).
Зерно приймається на зберігання та зберігається протягом всього строку за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно товарно-транспортних накладних № 8 від 09.07.2020 року, № 9 від 10.07.2020 року та реєстрів ТТН № 601 від 09.07.2020 року та № 629 від 10.07.2020 року, копії яких містяться в матеріалах справи, позивачем було поставлено на зберігання пшеницю у кількості 63,180 т, що підтверджується.
Разом з тим, судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 (постачальник) та ТОВ Фірма «Адверс» (покупець) було укладено договір поставки № 22/07 ВАР-ПШ від 22.07.2020 року, відповідно до п. 1.1 якого, постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлений строк покупцеві пшеницю 4 класу врожаю 2020 року власного виробництва, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його, в порядку, у строки та на умовах, встановлених цим договором.
Загальна кількість та найменування товару, що підлягає поставці, його часткове співвідношення (асортимент), кількість та якість, упаковка та маркування, умови та строк поставки, гривнева ціна товару, порядок та строки оплати й інші умови визначається специфікаціями (додатками до цього договору), які є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору).
Поставка товару за цим договором здійснюється узгодженими сторонами партіями поставки товару. Під партією поставки товару сторони розуміють кількість, вартість та інші умови відповідно до вимог п. 1.2, які узгоджені сторонами в специфікації до цього договору (п. 1.3 договору).
Поставка товару в повному обсязі здійснюється в строк зазначений у специфікації (п. 2.1 договору).
Згідно з п. 2.2 договору поставка товару підтверджується документами, які постачальник зобов`язується надати покупцю, а саме: оригінал даного договору з додатками (специфікацією), підписаних уповноваженим представником постачальника і завіреного печаткою; рахунок-фактуру; прийняту та зареєстровану податкову накладну, квитанцію про внесення податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних; видаткову накладну, виписану в день поставки товару; акт приймання-передачі товару підписаного між сторонами та зерновим складом; складський документ (складська квитанція, просте або подвійне складське свідоцтво). У випадку ненадання постачальником всіх вищезазначених документів покупець має право відмовитись від приймання та оплати товару з покладанням всіх понесених витрат на постачальника.
Ціна партії товару, що підлягає поставці, вказується в специфікації на конкретну партію поставки товару (п. 4.1 договору).
Форми, порядок та строки оплати товару визначаються сторонами у специфікації на кожну партію поставки товару (п. 4.3 договору).
Документи, необхідні для оплати товару, надаються покупцю протягом 1-го робочого дня з дати поставки товару, згідно з п. 2.2 договору та передачі його покупцю, в іншому випадку покупець має право вимагати змінити ціни за цим договором (п. 4.6 договору).
Відповідно до Специфікації №1 від 22.07.2020 року до договору поставки № 22/07 ВАР-ПШ від 22.07.2020 року найменування товару пшениця 4 клас у кількості 63,18 тонн загальною вартістю 347 489,75 грн., у т.ч. ПДВ 57 914,96 грн. Оплата за цим договором проводиться у такі терміни: 277 991,80 грн., що становить 80% від загальної вартості товару, здійснюється покупцем на протязі 5-ти банківських днів з моменту підписання специфікації. 69 497,95 грн., що становить 20 % від загальної вартості товару сплачується покупцем після реєстрації податкової накладної на протязі 2-х банківських днів.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем було складено рахунок-фактуру № 5 від 22.07.2020 року на суму без ПДВ 289 574,79 грн., всього з ПДВ - 347 489,75 грн., в т.ч. ПДВ 57 914,96 грн.
Позивачем було складено видаткову накладну № 5 від 22.07.2020 року на товар «пшениця 4 кл.» у кількості 63,18 т на суму 347 489,75 грн., у т.ч. ПДВ 57 914,96 грн.
Згідно листа ФОП ОСОБА_1 від 22.07.2020 року на ТОВ Фірма «Адверс», копія якого міститься в матеріалах справи, позивач просив переоформити партію пшениці 4 кл. 2020 року врожаю, в кількості 63,180 т, яка зберігається на складі з карточки ФОП ОСОБА_1 на карточку ТОВ Фірма «Адверс».
Згідно акту приймання-передачі № АВ000000158 від 22.07.2020 року, копія якого міститься в матеріалах справи, продавець передав, а покупець прийняв за кількістю і за якістю відповідно акту-розрахунку пшеницю 4 класу у кількості 63 180 кг.
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 було складено податкову накладну № 4 від 22.07.2020 року з описом (номенклатурою) товарів/послуг продавця пшениця 4 класу на загальну суму 347 489,75 грн., в т.ч. ПДВ 57 914,96 грн., а також направлено її на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних.
Проте, згідно квитанції від 12.08.2020 року, копія якої міститься в матеріалах справи, відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 22.07.2020 року № 4 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1001, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операції. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Додатково повідомлено: показник «D»=12,0385 %, «Р»=0.
Судом встановлено, що позивачем було надіслано повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 18.08.2020 року № 3, до якого додано додатки у кількості 60 штук та пояснювальний лист № 3 від 17.08.2020 року.
Рішенням комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 21.08.2020 року № 1859907/ відмовлено у реєстрації податкової накладної № 4 від 22.07.2020 року, у зв`язку з ненаданням платником податку копій документів, а саме: в графі додаткова інформація зазначено: «відсутня карточка складська».

Судом встановлено, що позивачем було надіслано до Державної податкової служби України скаргу на вищезазначене рішення про відмову в реєстрації спірної податкової накладної.

Проте, рішенням комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 08.09.2020 року № 48490//2 залишено скаргу без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, без змін. У якості підстав зазначено: ненадання платником первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси.

Не погоджуючись з рішенням комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, уся діяльність суб`єктів владних повноважень має правову форму, а тому відносини з їх участю є правовими.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України (далі - ПК України)датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 року (далі - Порядок №1246) після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 ПК України; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 ПК України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні приписи наведені у пункті 201.16 статті 201 ПК України, згідно з якими реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінету Міністрів України.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів визначено Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1165, який набрав чинності з 01.02.2020 року (далі Порядок № 1165).

Пунктами 5, 6 Порядку №1165 передбачено, що платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2). Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня. У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення. Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4). У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. У разі виявлення обставин та/або отримання інформації, визначених абзацом сьомим цього пункту, та прийняття комісією регіонального рівня рішення про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку платник податку отримує таке рішення в електронному кабінеті в день його прийняття (додаток 4). Інформація та копії документів подаються платником податку до ДПС в електронній формі засобами електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Мінфіном.

Документами, необхідними для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, можуть бути:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством;

інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Інформацію та копії документів, подані платником податку, комісія регіонального рівня розглядає протягом семи робочих днів, що настають за датою їх надходження, та приймає відповідне рішення. За результатами розгляду інформації та копій документів комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке платник податку отримує в електронному кабінеті у день його прийняття (додаток 4). Виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення. Якщо комісією регіонального рівня протягом семи робочих днів, що настають за датою надходження зазначеної інформації та документів, не прийнято відповідного рішення, платник податку виключається з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку. У разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку. Комісія регіонального рівня постійно проводить моніторинг щодо відповідності/невідповідності платників податку критеріям ризиковості платника податку.

Згідно з пунктами 7, 10, 11 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної / розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Так, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Пунктом 25 Порядку №1165 визначено, що комісія центрального рівня приймає рішення про неврахування таблиці даних платника податку, розглядає скарги на рішення комісій регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Відповідно до п. 26 Порядку № 1165 Комісія регіонального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком та Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим Мінфіном.

Як зазначалось судом, за результатами обробки спірних податкових накладних було зупинено їх реєстрацію з підстав того, що коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 1001, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операції.

Так, пунктом 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток 3) визначено про: відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Суд зазначає, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної / розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Суд зазначає, що контролюючим органом виконано підпункт 2 пункту 11 Порядку №1165, зазначивши у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної критерій ризиковості здійснення операцій, на підставі якого зупинено реєстрацію податкових накладних, а саме пункт 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Крім вказаного вище, цими ж квитанціями запропоновано позивачу надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в податкових накладних для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Разом з тим, суд зазначає, що контролюючим органом у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної позивача не було вказано конкретного переліку документів, яких було б достатньо для прийняття рішення про реєстрацію спірних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вказане свідчить, що дії контролюючого органу по складенню квитанції вчинені з недотриманням вимог чинного спеціального законодавства, яке регулює обсяг повноважень контролюючого органу по зупиненню, поданих платниками податків на реєстрацію, податкових накладних.

Вказані вище порушення, на переконання суду, не можуть бути самостійними та достатніми підставами для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

Наказом Міністерства фінансів України № 520 від 12 грудня 2019 року затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок №520), яким визначено механізм прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2. Порядку №520 прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Пунктом 3 Порядку №520 визначено, що комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.

Згідно п.4 Порядку №520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до п.5 Порядку №520 перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Згідно п.6 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).

Пунктом 7 Порядку № 520 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «;Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п.п. 9-13 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі набирає чинності в день прийняття відповідного рішення.

Рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Разом з тим, у пункті 6 Порядку № 1165 вказано, що інформація та копії документів подаються платником податку до ДПС в електронній формі засобами електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Мінфіном.

З урахуванням положень наведених норм, комісією регіонального рівня приймається рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі за результатами розгляду інформації та копій документів платника податку. Отже, контролюючий орган має зажадати від платника податку документів та пояснень на спростування наявних у органу ДПС сумнівів, пов`язаних з легальністю діяльності юридичної особи, вказавши які саме аспекти належить висвітлити платнику податків у своїх поясненнях.

Також аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що рішення комісії контролюючого органу повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН визначена Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року № 520, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 13 грудня 2019 року за № 1245/34216.

Форма такого рішення передбачає, що у разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано, повинні бути підкресленими, тобто конкретно вказані.

Беручи до уваги викладене, суд зазначає, що здійснення автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування, є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань.

Суд зазначає, що відповідність операції хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, є передумовою зупинення податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У подальшому відповідність операції критеріям ризиковості має бути спростовано платником податків шляхом подання на вимогу податкового органу переліку документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, і лише ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування або ненадання платником податку копій документів, визначених пунктом 5 Порядку № 520 або надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства, є підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування.

Так, підставою для відмови у реєстрації спірних податкових накладних Комісія ГУ ДПС у Дніпропетровській області зазначила: ненадання платником податків копій документів, а саме, в графі «додаткова інформація» зазначено «відсутня карточка складська».

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, суд виходить з того, що повноваження комісії ГУ ДПС у Дніпропетровській області стосовно прийняття рішення про відмову у реєстрації спірних податкових накладних є дискреційними у зв`язку з виключною компетенцією його, як уповноваженого органу. При цьому, прийняття рішення відбувається на підставі документів, визначених пунктом 5 порядку № 520.

У свою чергу належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ( ч. 1 ст. 73 КАС України).

Так, як вже було встановлено судом, відповідно до п. 1.5 договору складського зберігання зерна та послуг елеватору № В 25/07 від 03.07.2020 року, фактичні обсяги зерна, що передаються на зберігання зерновому складу, можуть бути визначені лише при безпосередній передачі його на зберігання при оформленні складського документа. Під складським документом мається на увазі складська квитанція, просте або подвійне складське свідоцтво.

Крім того, згідно з п. 2.2 договору поставки № 22/07 ВАР-ПШ від 22.07.2020 року, поставка товару підтверджується документами, які постачальник зобов`язується надати покупцю, а саме: оригінал даного договору з додатками (специфікацією), підписаних уповноваженим представником постачальника і завіреного печаткою; рахунок-фактуру; прийняту та зареєстровану податкову накладну, квитанцію про внесення податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних; видаткову накладну, виписану в день поставки товару; акт приймання-передачі товару підписаного між сторонами та зерновим складом; складський документ (складська квитанція, просте або подвійне складське свідоцтво). У випадку ненадання постачальником всіх вищезазначених документів покупець має право відмовитись від приймання та оплати товару з покладанням всіх понесених витрат на постачальника.

На переконання суду, позивачем не надано документу, що підтверджує обсяги зерна, що передавалося на зберігання зерновому складу, а саме: не надано до суду складського документу, тобто складської квитанції, простого або подвійного складського свідоцтва.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач при наданні до контролюючого органу повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 18.08.2020 року № 3 та скарги до ДПС України на оскаржуване рішення, були додані наступні документи, що підтверджується документами довільного формату, а саме: акт № 158 від 22.07.2020 року, акт ОУ-0000048 від 20.07.2020 року, акт № 159 від 31.07.2020 року, видаткова накладна № 5 від 22.07.2020 року, видаткова накладна № РН-0000057 від 27.02.2020 року, видаткова накладна № НПН-010418 від 01.04.2020 року, видаткова накладна РН-0000020 від 19.02.2020 року, видаткова накладна № РН-0000147 від 13.04.2020 року, витяг платника ПДВ № 046 від 01.07.2016 року, довідка про землю № 789 від 01.07.2020 року, довідка про посіви № 886 від 16.07.2020 року, договір поставки № 22/07 ВАР-ПШ від 22.07.2020 року, договір поставки № 22/07ВАР-ПШ від 22.07.2020 року, договір № 12 від 17.02.2020 року, договір № 15 від 21.02.2020 року, договір зберігання № 25/07 від 03.07.2020 року, договір № 5 від 02.07.2020 року, ТТН № 1147 від 13.04.2020 року, ТТН № 147 від 13.04.2020 року, квитанція № 2 від 12.08.2020 року, лист переоформлення № 3 від 22.07.2020 року, платіжне доручення № 4099 від 03.08.2020 року, платіжне доручення № 352 від 22.07.2020 року, № 288 від 31.03.2020 року, податкова накладна № 4 від 22.07.2020 року, пояснювальний лист № 3 від 17.08.2020 року, рахунок № 5 від 22.07.2020 року, рахунок № 159 від 31.07.2020 року, рахунок № СФ-000019 від 17.02.2020 року, СФ-0000048 від 20.07.2020 року, рахунок № 0000129 від 13.04.2020 року, рахунок № НПН-201025 від 30.03.2020 року, свідоцтво № 305564 від 23.05.2012 року, свідоцтво № 305564 від 23.05.2012 року, специфікація № 2 від 27.02.2020 року, специфікація № 1 від 22.07.2020 року, специфікація № 2 від 13.04.2020 року, специфікація № 1 від 21.02.2020 року, ТТН № 8 від 09.07.2020 року, ТТН № 9 від 10.07.2020 року, ТТН № НПН 604548 від 01.04.2020 року, ТТН № 54 від 27.02.2020 року, витяг № 9 від 26.08.2020 року.

При цьому, суд зазначає, що позивачем в підтвердження своїх позовних вимог надано лише копії частини вказаних вище документів, а саме: договір № В 25/07 складського зберігання зерна та послуг елеватору від 03.07.2020 року, ТТН № 8 від 09.07.2020 року та № 9 від 10.07.2020 року, реєстри ТТН № 601 від 09.07.2020 року та № 629 від 10.07.2020 року, довіреність № 3 від 22.07.2020року, платіжне доручення № 4099 від 03.08.2020 року, лист про переоформлення від 22.07.2020 року, договір поставки № 22/07 ВАР-ПШ від 22.07.2020 року, специфікація № 1 від 22.07.2020 року, акт приймання-передачі № АВ00000158 від 22.07.2020 року, рахунок-фактура № 5 від 22.07.2020 року, видаткова накладна № 5 від 22.07.2020 року.

Інших документів, що були надані до контролюючого органу в підтвердження інформації щодо податкової накладної № 4 від 22.07.2020 року, позивачем до суду не надано, в тому числі й складського документу, який би підтверджував обсяги зерна, що передавалося на зберігання зерновому складу та передачу такого зерна на зберігання.

Натомість позивачем надано суду лише роздруківки з системи електронного документообігу позивача із зазначенням «документ довільного формату».

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з пунктом 8 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються, зокрема, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Частиною четвертою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За приписами ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, Кодекс адміністративного судочинства України встановлює строки подання доказів, а саме, докази мають бути подані разом із позовною заявою, в іншому випадку, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк.

Суд зазначає, що заяви чи клопотання на виконання ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем, не надано.

За правилами статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Надані суду докази повинні відповідати вимогам статей 94 та 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поряд з цим, суд враховує позицію, викладену у пункту 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява №387/03), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Оцінюючи згадані документи в сукупності та кожен зокремо, суд вважає, що такі дають підстави для сумніву щодо реальності здійснення вищенаведених операцій або висновку про їх здійснення.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позивних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22.12.2020 року.

Суддя І.О. Лозицька