Справа № 730/930/20
Суддя: Ріхтер В. В.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/930/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2020 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ріхтера В.В.,

з участю секретаря судового засідання Магомедової О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борзні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Свої вимоги мотивує тим, що жодного порушення не вчиняв, постанова була складена у його відсутність, а про її існування дізнався, лише коли отримав її поштою. Категорично заперечує зазначене у постанові. Одночасно зазначив, що працівник поліції не роз`яснив йому його права, а також не дав можливості скористатися правовою допомогою адвоката.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримав свої позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають до задоволення.

Так, з постанови серії БАБ № 295912 про адміністративне правопорушення від 29 жовтня 2020 року убачається, що 29.10.2020 року приблизно о 12.50 год. ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Б. Хмельницького у м. Борзні та не виконав вимогу дорожнього знаку «Рух механічних транспортних засобів заборонено», а саме здійснив рух в зоні дії знаку, чим порушив п.8.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 та накладено штраф у розмірі 255 грн.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 8.1. ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальника.

Дорожній знак - це технічний засіб організації дорожнього руху, який має умовні позначення, символи, які інформують учасників дорожнього руху про умови руху, його особливості та необхідні режими, а також про маршрут руху. Перелік та класифікація дорожніх знаків і їх вимоги до учасників дорожнього руху встановлюються розділом 33 ПДР.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно ст.251КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, належних та допустимих доказів, які б підтверджували з достовірністю факт вчинення порушення позивачем, не надав.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зазначено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Як убачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Крім того, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано жодних доказів не дотримання позивачем вимог дорожніх знаків 3.2.

Водночас, постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як доказ вчинення ним правопорушення суд не бере до уваги, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

В даному випадку, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17, постанові від 15.04.2020 у справі № 489/4827/16-а.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суд вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною, при винесенні оскаржуваної постанови не були з`ясовані всі обставини справи, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Що стосується наданих додаткових пояснень працівником поліції особою, яка склала оскаржувану постанову, а також поліцейським-водієм екіпажу, то вказані пояснення не беруться до уваги судом, оскільки, як зазначено у висновках Верховного Суду, судді не можуть покладатися на свідчення інспектора поліції, який виніс постанову (Постанова Верховного Суду від 20.05.2020 р. у справі № 524/5741/16-а , Постанова Верховного Суду від 29.04.2020 р. у справі № 161/5372/17), за відсутності інших доказів вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідач, суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених ОСОБА_1 в адміністративному позові.

На підставі вищезазначеного, враховуючи недоведеність відповідачем правомірності винесеної постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 121, 288 КУпАП, ст.ст. 77, 286, 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БАБ № 295912 від 29 жовтня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ріхтер В.В.