Справа № 826/16230/17
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року м. Київ № 826/16230/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шевченко Н. М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» до Головного управління ДПС у м. Києві, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» (позивач, ТОВ «Нікея-ЛТД») із позовною заявою до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (відповідач, ДПІ у Печерському районі), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл», у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Печерському районі № 9731/10/26-55-08-05 від 12.05.2017;

- зобов`язати ДПІ у Печерському районі прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2017 року з додатками да доповненнями до неї ТОВ «Нікея-ЛТД» з введенням до інформаційних баз даних ДФС України відомостей з поданих позивачем документів від 11.05.2017.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києві від 13.11.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, мотивуючи тим, що позивачем не дотримано роз`яснень щодо подання податкової звітності платником податків, якому анульовано свідоцтво, а тому така декларація не може бути визнана прийнятою. Позивачем порушено порядок подання податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2017 року, оскільки останнім порушено порядок її направлення, а саме: особисто у паперовій формі, замість електронної форми, що є також підставою для визнання її неприйнятою.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2019 рішення суду першої інстанції змінено в частині мотивування.

Суд апеляційної інстанції встановив, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 у справі № 826/15293/16 визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 25.05.2016 № 485/26-55-12-05 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Нікея-ЛТД».

З огляду на це, суд апеляційної інстанції зазначив, що висновок суду першої інстанції стосовно невідповідності податкової звітності в частині зазначення ІПН вимогам Податкового кодексу України з урахуванням того, що під час розгляду справи тривала процедура оскарження рішення від 25.05.2016, є передчасним.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у відповідності до пункту 46.4 статті 46 Податкового кодексу України якщо платник податків вважає, що форма податкової декларації, визначена центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, збільшує або зменшує його податкові зобов`язання, всупереч нормам цього Кодексу з такого податку чи збору, він має право зазначити цей факт у спеціально відведеному місці в податковій декларації.

Натомість , користуючись своєрідним самозахистом від потенційного порушення свого права на податковий кредит, шляхом подання паперової декларації, позивач вищевказану норму не врахував.

В той же час, за умови існування імперативної вимоги закону право позивача на подання податкової звітності у формі, що суперечить вимогам такого закону, відсутнє.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.04.2019 рішення судів попередніх інстанцій скасовано, справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

У даній постанові Верховний Суд дійшов висновку про порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій, що унеможливлює встановлення фактичних обставин у справі, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме:

- не встановлено, чи мало ТОВ «Нікея-ЛТД» спеціальну дієздатність на момент подання декларації з податку на додану вартість за квітень 2017 року та на момент прийняття відповідачем спірного рішення,

- чи є суб`єктивний фактор єдиною та достатньою умовою для неприйняття декларації, якщо є, то чи мав він місце у межах спірних правовідносинах,

- необхідним є також з`ясування правових наслідків постанови суду апеляційної інстанції від 26.12.2018 у справі № 826/15293/16 на спірне рішення відповідача.

Ухвалою суду від 12.11.2020 Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві замінено правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві (відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), надано строк на подання відзиву.

ГУ ДПС у м. Києві не скористалось правом надати відзив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

Хронологічний виклад обставин, встановлених судами у попередніх рішеннях у даній справі, виглядає наступним чином.

25.05.2016 ДПІ у Печерському районі прийнято рішення № 485/26-55-12-05, яким реєстрацію платником ПДВ ТОВ «Нікея-ЛТД» анульовано.

11.05.2017 подано декларацію ТОВ «Нікея-ЛТД» з ПДВ за квітень 2017 року. Згадана декларація отримана податковим органом з попередженням про можливість невизнання, про що свідчить відтиск штампу на згаданій декларації.

12.05.2017 ДПІ у Печерському районі винесло рішення № 9731/10/26-55-08-05 про відмову у прийнятті податкової декларації ТОВ «Нікея-ЛТД» з ПДВ за квітень 2017 року на підставі п. 49.15 ст. 49 ПК України із вказівкою на факт анулювання позивача платником ПДВ.

26.12.2018 набрала законної сили постанова Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/15293/16 за позовом ТОВ «Нікея-ЛТД», поміж інших, до ДПІ у Печерському районі, яким визнано протиправним та скасовано рішення № 485/26-55-12-05 від 25.05.2016 про анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ «Нікея-ЛТД», зобов`язано ДПІ у Печерському районі відновити в реєстрі платників ПДВ запис про реєстрацію ТОВ «Нікея-ЛТД».

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши доводи сторін та враховуючи висновки Верховного Суду в даній справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1- 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимоги до складення податкових декларацій, а також порядок їх подання визначається Податковим кодексом України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваного рішення).

Підставою для відмови у прийнятті податкової декларації позивача з ПДВ за квітень 2017 року зазначено п. 49.15 ПК України, відповідно до якого, податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв`язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

За приписами пп. 49.9.1 п. 49.9 ст. 49 ПК України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв`язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою.

Зі змісту наведеного пункту, ПК України передбачає альтернативні варіанти подання податкової декларації: нарочно (у паперовому вигляді), засобами електронного зв`язку та засобами поштового зв`язку.

Як зазначає позивач, декларація за квітень 2017 року подана контролюючому органу нарочно через представника.

Наведена обставина також підтверджується відміткою (штампом) відповідача із зазначенням дати, проставлення якого передбачається лише за наслідком нарочного отримання такого документа.

Підпунктом 49.11 ст. 49 ПК України передбачено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови:

у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання;

у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Гіпотеза наведеної норми є тотожною п. 49.15 ст. 49 ПК України в частині порушень вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України, водночас, із системного аналізу ст. 49 ПК України, пункт 49.15 застосовується лише до декларацій, поданих поштою або засобами електронного зв`язку. Натомість, у разі порушення вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України у рішенні про відмову у прийнятті податкової декларації слід було зазначити підставу, передбачену пунктом 49.11 ПК України.

Не зважаючи на це, підставою для відмови у прийнятті декларації позивача з ПДВ за квітень 2017 року зазначено саме п. 49.15 ПК України.

Обставина способу подання податкової декларації досліджувалась Шостим апеляційним адміністративним судом в постанові від 07.02.2019, та критично сприйнята Верховним Судом, оскільки, за висновком останнього, наведене не стосується предмета оскаржуваного рішення про відмову в прийнятті декларації.

За висновком суду, податковим органом у рішенні № 9731/10/26-55-08-05 від 12.05.2017 зазначено підставу - п. 49.15 ст. 49 ПК України, застосування якої не передбачено для поданих у паперовому вигляді податкових декларацій, відтак, обставина способу подання податкової декларації безпосередньо стосується предмета відмови у її прийнятті, натомість - предмета позову, а викладений судом касаційної інстанції висновок є помилковим, з огляду на не дослідження підстав такої відмови в оскаржуваному рішенні.

Тим не менш, дослідивши даний недолік оскаржуваного рішення, слід зазначити, що він не вплинув на обґрунтованість останнього, оскільки як пункт 49.15, так і 49.11 ст. 49 ПК України має відсильний характер до тотожних норм - пунктів 48.3 та 48.4 ст. 48 ПК України, а повідомлення про відмову направлено 12.05.2017, тобто, у межах триденного строку з дати отримання податкової декларації, передбаченого для надання відмови в її прийнятті.

Як вже зазначалось, 26.12.2018 набрала законної сили постанова Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/15293/16 за позовом ТОВ «Нікея-ЛТД», поміж інших, до ДПІ у Печерському районі, яким визнано протиправним та скасовано рішення № 485/26-55-12-05 від 25.05.2016 про анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ «Нікея-ЛТД», зобов`язано ДПІ у Печерському районі відновити в реєстрі платників ПДВ запис про реєстрацію ТОВ «Нікея-ЛТД».

Наказом Міністерства фінансів України № 1130 від 14.11.2014 затверджено Положення про реєстрацію платників податків на додану вартість (в редакції, чинній на 26.12.2018, надалі - Положення № 1130).

Відповідно до п. 5.6 Положення № 1130 рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за самостійним рішенням контролюючого органу оформляється за формою № 6-РПДВ (додаток 5). Таке рішення складається у двох примірниках комісією, утвореною відповідно до розпорядження контролюючого органу, та підписується керівником (заступником керівника або уповноваженою особою) контролюючого органу. У рішенні про анулювання реєстрації платника ПДВ обов`язково вказуються підстави (одна або декілька) для такого анулювання з посиланням на відповідні норми Кодексу.

Згідно з п. 5.10 Положення № 1130 рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за самостійним рішенням контролюючого органу може бути оскаржене в адміністративному порядку відповідно до вимог статті 56 Кодексу або до суду.

Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за самостійним рішенням контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності такого рішення актам законодавства, а також у разі скасування судових рішень чи записів у Єдиному державному реєстрі, на підставі яких було прийняте рішення про анулювання реєстрації.

Підставою для внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, що відбулось за самостійним рішенням контролюючого органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення контролюючого органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ. Рішення із копіями відповідних документів направляється до Державної фіскальної служби України для внесення відповідних змін до Реєстру.

Якщо анулювання реєстрації платника ПДВ було здійснене згідно з рішенням про анулювання реєстрації платників податку на додану вартість за формою № 7-РПДВ (додаток 7), то скасування анулювання реєстрації платника ПДВ проводиться шляхом скасування запису про такого платника у Переліку. При цьому не скасовуються рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ та анулювання реєстрації інших платників ПДВ, включених до Переліку.

Рішення контролюючого органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ викладається з описом ситуації, посиланням на Кодекс, зазначенням мотивів та обґрунтувань прийняття такого рішення, оформляється на бланку та підписується керівником (заступником керівника або уповноваженою особою). Таке рішення або його засвідчена копія направляється із супровідним листом до Державної фіскальної служби України у десятиденний строк після прийняття.

У разі скасування рішення про анулювання реєстрації, якщо інше не визначено судовим рішенням, контролюючий орган вносить до Реєстру запис про реєстрацію платника ПДВ із урахуванням таких особливостей:

1) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації в особи відсутня наступна (повторна) реєстрація, дата реєстрації платником ПДВ не змінюється;

2) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації особа зареєстрована платником ПДВ повторно, дата реєстрації платником ПДВ відповідає даті попередньої реєстрації платником ПДВ;

3) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації особа зареєстрована як платник єдиного податку, умова сплати якого не передбачає сплати податку на додану вартість, дата реєстрації платником ПДВ не змінюється, дата анулювання реєстрації відповідає даті, що передує дню переходу особи до застосування відповідної ставки єдиного податку, а причина анулювання - підпункту "в" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу. Анулювання реєстрації проводиться за заявою про анулювання реєстрації платника ПДВ або за рішенням контролюючого органу;

4) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації в особи є анульованою наступна (повторна) реєстрація, дата реєстрації платником ПДВ відповідає даті попередньої реєстрації платником ПДВ, а дата та причина анулювання реєстрації - даті та причині анулювання повторної реєстрації.

Станом на дату ухвалення даного рішення, дані реєстру платників ПДВ містять запис про дату реєстрації ТОВ «Нікея-ЛТД» - 13.06.2005.

Таким чином, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/15293/16 від 26.12.2018, до реєстру платників ПДВ внесено зміни, якими видалили запис про анулювання платником ПДВ ТОВ «Нікея-ЛТД», дата реєстрації платником податків зазначена відповідно до першої реєстрації.

Повертаючись до підстав відмови в реєстрації податкової декларації з ПДВ ТОВ «Нікея-ЛТД» за квітень 2017 року, відповідачем зазначено, зокрема, пункти 48,3 та 48.4 ст. 48 ПК України.

У чинному на дату оскаржуваного рішення ПК України згадані норми викладені наступним чином.

Податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною;

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов`язкові реквізити:

відмітка про звітування за спеціальним режимом;

код виду економічної діяльності (КВЕД);

код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ;

індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період;

дата та номер рішення про включення неприбуткової організації до Реєстру неприбуткових установ та організацій;

ознака неприбутковості організації;

повне найменування нерезидента;

місцезнаходження нерезидента;

назва та код держави резиденції нерезидента.

За рештою змісту рішення № 9731/10/26-55-08-05 від 12.05.2017 логічним є висновок про відсутність у поданій декларації індивідуального податкового номера, згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період, оскільки рішенням від 25.05.2016 реєстрацію ТОВ «Нікея-ЛТД» платником ПДВ була анульована.

Станом на дату прийняття рішення № 9731/10/26-55-08-05 від 12.05.2017, були підстави для відмови у прийнятті декларації з ПДВ за квітень 2017 року, оскільки ТОВ «Нікея-ЛТД» не було платником ПДВ.

За даних обставин, відповідач, направляючи оскаржуване рішення позивачу не допустив його протиправності.

Водночас, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 у справі № 826/15293/16 рішення про анулювання реєстрації платником ПДВ скасовано, за правилами Положення № 1130 юридична дія - анулювання реєстрації - не відображається.

Таким чином, наразі реєстр платників ПДВ не містить відомостей, які б перешкоджали реєстрації податкової декларації з ПДВ ТОВ «Нікея-ЛТД» за квітень 2017 року.

З урахуванням зміни істотних, для вирішення даної справи по суті, обставин у часі, рішення № 9731/10/26-55-08-05 від 12.05.2017 мало правомірні передумови на дату його направлення, але позбавлене їх з дати виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 у справі № 826/15293/16.

Таким чином, підстави для визнання рішення № 9731/10/26-55-08-05 від 12.05.2017 протиправним відсутні, водночас, як таке, що порушує права позивача, воно підлягає скасуванню, як таке, що містить неправомірну відмову.

Відповідно до п. 49.13 ст. 49 ПК України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

За даних обставин, декларація з ПДВ ТОВ «Нікея-ЛТД» за квітень 2017 року з додатками та доповненнями до неї підлягає прийняттю в день її фактичного отримання - 11.05.2017.

Щодо зобов`язання відповідача внести до інформаційних баз даних ДФС України відомостей з поданих позивачем 11.05.2017 документів, варто зазначити про неможливість втручання суду в дискреційні повноваження суб`єктів владних повноважень.

За висновком суду, внесення згаданих відомостей відбувається на підставі правил, регламентованих Положенням № 1130, яке передбачає порядок адміністрування відповідного реєстру.

Згаданим нормативно-правовим актом регламентується право контролюючого органу вносити правомірно зміни тим, чи іншим способом, в залежності від обставин, які склались на дату виконання рішення суду та які не є предметом дослідження в даній справі.

Зобов`язання відповідача діяти тим чи іншим чином на виконання даного рішення, є, по суті, перекладанням повноважень органу виконавчої гілки влади.

З іншої сторони, згадана частина позовної вимоги стосується порядку виконання судового рішення, яке допустиме у разі необхідності (ч. 1 ст. 372 КАС України), якої суд, наразі, не убачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 90 КАС України Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Вищевикладене в сукупності дає підстави для скасування рішення № 9731/10/26-55-08-05 від 12.05.2017 без визнання його протиправним та зобов`язання відповідача прийняти подану позивачем декларацію з ПДВ за квітень 2017 року датою її подачі - 11.05.2017. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241- 247, 250, 255, 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення № 9731/10/26-55-08-05 від 12.05.2017 про відмову у прийнятті податкової декларації ТОВ «Нікея-ЛТД» з податку на додану вартість за квітень 2017 року.

3. Зобов`язати ГУ ДПС у м. Києві прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2017 року, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» датою її фактичного отримання - 11.05.2017.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути витрати зі сплати судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві в розмірі 1600,00 (одна тисяча шістсот) гривень.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» (вул. Кутузова, 18/7, м. Київ, 01133, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/10 м. Київ, 04116, ).

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» (вул. Київська, 25, м. Обухів, Київська обл., 08700, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко