Справа № 433/1374/20
Суддя: Певна О. С.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1374/20
Провадження № 2-а/433/11/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Певної О.С.,

за участю секретаря судового засідання Шаповалова Д.А.,

розглянувши відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт. Троїцьке справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банник Луганського прикордонного загону Гордійчук Віталія Миколайовича, третя особа: Луганський прикордонний загін імені Героя України полковника Євгена Пікуса, про визнання незаконних дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Троїцького районного суду Луганської області з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою заступника начальника Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банник Луганського прикордонного загону, № 000337 від 18.09.2020, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 204-2 КУпАП, за те, що 18.09.2020 о 03-50 годині, під час прикордонного контролю виявилось, що він 17.09.2020 перетнув Державний кордон України з тимчасово окупованої території до РФ через тимчасово недіючий пункт пропуску через Державний кордон України «Червонопартизанськ». Вважає, що постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 02.10.2020 відкрито спрощене позовне провадження по справі на надано відповідачу строк на подання відзиву.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 24.11.2020 залучено до участі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банник Луганського прикордонного загону Гордійчук Віталія Миколайовича про визнання незаконних дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Луганський прикордонний загін імені Героя України полковника Євгена Пікуса.

В судове засідання позивач не з`явився. Суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Відзиву на позов надано не було.

Третя особа - Луганський прикордонний загін імені Героя України полковника Євгена Пікуса в судове засідання свого представника не направили. Суду надали відзив на адміністративний позов, в якому просили відмовити позивачу в задоволенні позову за необґрунтованістю. Свій відзив обґрунтовує тим, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не визнає. Як слідує зі ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що в`їзд осіб переміщення товарів на тимчасово окуповану території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюється через контрольні пункти в`їзду-виїзду. Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території Донецької та Луганської областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначений Постановою Кабінету Міністрів України № 815 від 17.07.2019 року через здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього порядку. 18 вересня 2020 року на ділянці проведення операції об`єднаних сил в межах Донецької та Луганської областей функціонували усі визначені КПВВ про що наявна інформація в інтернет виданнях та на сайтах операції об`єднаних сил, Державної прикордонної служби, Східного регіонального управління та відповідних прикордонних загонів у зв`язку з чим позивач мав фізичну можливість в законний спосіб здійснити виїзд з тимчасово окупованих територій України. Позивач під час перетину державного кордону України з території Російської Федерації в пункті пропуску «Мілове» пояснив, що 17.09.2020 через недіючий пункт пропуску «Червонопартизанськ» здійснив виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації, чим порушив порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях. Під час надання пояснень позивач не висказував будь-яких заперечень або зауважень до змісту пояснень та не надав будь-яких документів, які могли звільнити його від адміністративної відповідальності або пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні пояснення позивача, підписане ним власноручно, в яких він підтвердив данні, викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення. Крім того, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявна заява позивача про доведення його права на отримання безоплатної правової допомоги. Даною заявою позивач відмовляється від правової допомоги та бажав захищати себе особисто. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення також наявна пам`ятка, якою до позивача доведені положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення були враховані обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, щире розкаяння винного та винесено мінімальне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

У відповідності до ч.1, 3 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Пунктом 1 ч. 1 ст.20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і т.д.

Згідно ч. 1 ст.258 КУпАП «Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається».

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача».

Згідно п.п. 6 п. 3 розділу II Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення затвердженої наказом МВС України від 08.09.2013 року № 898, заступник начальника Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банник Луганського прикордонного загону Гордійчук Віталій Миколайович мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення та накладати адміністративне стягнення.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до змісту ст.12 Закону України «Про особливості державної політики і забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 року із змінами та доповненнями № 113-IX від 19.09.2019 року, в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду. Командувач об`єднаних сил у разі реальної загрози життю та здоров`ю осіб, які перетинають лінію розмежування, має право обмежити в`їзд цих осіб на тимчасово окуповані території Донецької та Луганської областей на період існування цієї загрози. Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України. Перебування в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях осіб, не залучених до проведення таких заходів, може тимчасово бути обмежено на період проведення таких заходів Командувачем об`єднаних сил. Законні вимоги посадових осіб, залучених до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, є обов`язковими для громадян і посадових осіб. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 815 із змінами стосовно п. 3 слід, що в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Контрольні пункти функціонують без вихідних, цілодобово. Пропуск осіб, транспортних засобів та товарів через такі пункти здійснюється відповідно до режиму їх функціонування, встановленого Командувачем об`єднаних сил. Контрольні пункти не призначені для перетинання державного кордону. Рух автомобільного транспорту в межах контрольованої території від контрольних пунктів до лінії розмежування та у зворотному напрямку здійснюється лише дорожніми коридорами (автомобільними). Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено. Об`їзні шляхи навколо дорожніх коридорів (автомобільних та на залізничному транспорті) за рішенням Командувача об`єднаних сил ліквідуються (перекриваються). За рішенням Командувача об`єднаних сил у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у випадках, передбачених законодавством, можуть встановлюватися додаткові обмеження та/або заборони переміщення осіб, не залучених до проведення таких заходів, транспортних засобів та товарів. Виконання законних вимог уповноважених службових осіб військових формувань, правоохоронних та інших державних органів, яких залучено до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та які здійснюють контроль в`їзду/виїзду, є обов`язковим для всіх осіб, які в`їжджають на тимчасово окуповані території та виїжджають з таких територій.

Відносно протиправності складання постанови, суд зазначає, що оскільки посадова особа уповноважена згідно ст.222-1 КУпАП розглядати справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1(щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі),статті 204-2,204-4). Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України. Уповноважені посадові особи органів Державної прикордонної служби України можуть стягувати накладені ними штрафи незалежно від їх розміру в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон, контрольних пунктах в`їзду-виїзду та місцях їх дислокації виключно за допомогою безготівкових платіжних терміналів.

Позивач ОСОБА_1 у своєму адміністративному позові не заперечував те, що він перетнув Державний кордон України з Російською Федерацією через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Червонопартизанськ». Під час спілкування з посадовою особою, останній не виявив бажання користуватися юридичною допомогою адвоката, крім того, йому ніщо не заважало наполягати на своїх поясненнях і приєднання їх до матеріалів справи для подальшого прийняття рішення, яке б тягло за собою складання протоколу про адміністративне правопорушення, під час розгляду якого він міг би довести причину перетину кордону у тимчасово недіючому пункті пропуску.

Крім того, частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною другою статті 204-2 КУпАП, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Держаної прикордонної служби України.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222-1 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 204-2 КУпАП.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Держаної прикордонної служби України, вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

При цьому, зміст статті 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує висновків суду про те, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не посадова особа.

Вказані висновки викладені в постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17; від 26.12.2019 у справі № 724/716/16 та від 17.06.2020 у справі № 127/6881/17.

Поряд з цим, Луганський прикордонний загін імені Героя України полковника ОСОБА_2 до участі у справі в якості належного відповідача залучене не було.

Проте, ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 24.11.2020 позивачу роз`яснено його право на заміну відповідача та у разі згоди на це, запропоновано вчинити відповідну заяву.

Відповідно до частини третьої, четвертої, п`ятої статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Відповідно до змісту вказаних правових норм допустити заміну належної сторони у справі може суд за умови згоди позивача та за його клопотанням і незмінності підсудності адміністративної справи до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Суд самостійно не має змоги замінити первісного відповідача належним відповідачем. Окрім іншого, така заміна призведе до зміни підсудності адміністративної справи, що недопустимо у відповідності з ч.3 ст.48 КАС України.

Підсумовуючи наведене, на переконання суду, позов ОСОБА_1 до заступника начальника ВПС, який є неналежним відповідачем у даному спорі, не може бути задоволений судом, оскільки пред`явлений до неналежного відповідача, з заявою про заміну відповідача або залучення співвідповідача, позивач до суду не звертався.

Отже з огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а відтак адміністративний позов ОСОБА_1 до заступника начальника Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банник Луганського прикордонного загону Гордійчук Віталія Миколайовича, третя особа: Луганський прикордонний загін імені Героя України полковника Євгена Пікуса, про визнання незаконних дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2-15, 19-21, 192-194, 241-255, 286, 293-295 КАС України

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до заступника начальника Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банник Луганського прикордонного загону Гордійчук Віталія Миколайовича, третя особа: Луганський прикордонний загін імені Героя України полковника Євгена Пікуса, про визнання незаконних дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга, з урахуванням п.п. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Троїцький районний суд Луганської області.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: заступник начальника Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банник Луганського прикордонного загону Гордійчук Віталій Миколайович, вул.Міловська, б. 58, смт. Мілове Луганської області.

Третя особа: Луганський прикордонний загін імені Героя України полковника Євгена Пікуса, пр. Перемоги, б. 58, м. Лисичанськ Луганської області.

Суддя О.С. Певна

17.12.20