Справа № 1.380.2019.003313
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.003313 пров. № А/857/13600/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А. М.,

представника відповідача Заяць Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року про відмову в роз`ясненні судового рішення (постановлену головуючим суддею Кравцівим О. Р. о 13:20 год у м. Львові) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

04.07.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у врахуванні періоду роботи з 01.06.1995 по 31.05.2000 як періоду у 60 місяців, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключивши повністю період з 01.06.1995 по 31.12.1997, що сумарно становить менше 10 % від загального стажу роботи, залишивши для обчислення пенсії період, за який враховується заробітна плата з 01.01.1998 по 31.05.2000, відомості про зарплату позивача за який містяться у Реєстрі зареєстрованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та включення до загального стажу роботи періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності з грудня 2008 року до листопада 2009 року включно, за який позивачем сплачувався єдиний податок; зобов`язати відповідача здійснити відповідне нарахування пенсії відповідно до закону, прийнявши за період, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, період з 01.06.1995 по 31.05.2000 з виключенням періоду з 01.06.1995 по 31.12.1997, та включити до загального стажу роботи період здійснення ним підприємницької діяльності з грудня 2008 року до листопада 2009 року включно, з моменту подачі позивачем заяви про призначення пенсії, а саме з 03.04.2019.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.10.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2020, позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні періоду роботи з 01.06.2000 як періоду у 60 місяців, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключивши повністю період з 01.06.1995 року по 31.12.1997, залишивши для обчислення пенсії період, за який враховується заробітна плата з 01.01.1998 по 30.05.2000, та включення до загального стажу роботи періоду здійснення підприємницької діяльності з грудня 2008 року до листопада 2009 року включно. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування пенсії ОСОБА_1 відповідно до закону, прийнявши за період, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, період з 01.06.1995 по 31.05.2000 з виключенням періоду з 01.06.1995 по 31.12.1997, та включити до загального стажу роботи період здійснення підприємницької діяльності з грудня 2008 року до листопада 2009 року включно, з дати подання заяви про призначення пенсії 03.04.2019.

24.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про роз`яснення рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.10.2019, в якій покликається на незрозумілість згаданого судового рішення в частині формулювання резолютивної частини рішення «включити до загального стажу роботи період здійснення підприємницької діяльності з грудня 2008 року до листопада 2009 року включно, з дати подання заяви про призначення пенсії 03.04.2019», що унеможливлює виконання судового рішення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.10.2020 в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про роз`яснення судового рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що у 2008-2009 роках він здійснював підприємницьку діяльність та сплачував страхові внески, факт зарахування яких встановлено рішенням суду від 09.10.2019, відтак, вказаний період є страховим періодом, а не стажем роботи. Зазначає, що формулювання у судовому рішенні обов`язку відповідача - включити до загального стажу роботи, є незрозумілим та потребує роз`яснення з врахуванням сплати за згаданий період страхових внесків згідно з положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, просила відмовити в її задоволенні.

Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що резолютивна частина рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 відповідає заявленим позивачем позовним вимогам, суть зрозуміла та не двозначна. Зазначено, що у резолютивній частині вказано про включення до загального стажу роботи відповідного періоду, а питання про суму, яка має бути включена до бази обчислення пенсії позивачу, не вирішувалося, так як позивачем такі вимоги заявлені не були.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Виходячи із системного тлумачення положень вказаної статті, роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні його неясності і викладенні у більш ясній і зрозумілій формі, роз`яснено може бути судове рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність його невиконання внаслідок неясності резолютивної частини судового рішення.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі при його виконанні, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Так, у мотивувальній частині рішення суду, яке просить роз`яснити заявник, вказано, зокрема, що здійснення підприємницької діяльності позивачем у 2008-2009 роках підтверджується наявними в матеріалах справи документами, згідно з якими позивач отримував виручку від зайняття підприємницькою діяльністю і сплачував єдиний податок. Судом першої інстанції також враховано лист від 18.07.2019, у якому відповідачем визнано, що у період з 01.01.2019 по 31.12.2009 ОСОБА_1 перебував на спрощеній системі оподаткування єдиний податок та протягом 2009 року зараховано внесків в сумі 735 грн. (відщеплення від сплати єдиного податку у розмірі 42%).

Дане рішення суду містить виклад встановлених судом обставин та мотивів, з яких суд виходив при її прийнятті, а також покликання на положення закону, якими він керувався.

Цілком зрозумілою є й резолютивна частина даного рішення, в якій чітко зазначено дії, які відповідач зобов`язаний вчинити.

Натомість, обставини, якими позивач обґрунтовує необхідність роз`яснення судового рішення, не дають підстав для висновку, що таке є незрозумілим для відповідача, а свідчать про неможливість його невиконання з підстав, які не були предметом судового розгляду.

Крім того, як встановлено апеляційним судом таке судове рішення є виконаним.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року про відмову в роз`ясненні судового рішення у справі № 1.380.2019.003313 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 22.12.2020