Справа № 440/6634/20
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/6634/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/6634/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій, бездіяльності, рішення неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

16.11.2020 року ОСОБА_1 та адвокат ОСОБА_2 звернулися до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУПФ України в Полтавській області) , в якому просять:

- визнати неправомірними дії та бездіяльність відповідача щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України 889-VIII, ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державному службовцю від 22.09.2020 №03-04/1070, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посад державної служби від 22.09.2020 №03-04/1069;

- визнати неправомірним рішення ГУПФ України в Полтавській області від 30.09.2020 №84;

- зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 з 23.09.2020 пенсію на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України 889-VIII, ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державному службовцю від 22.09.2020 №03-04/1070, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посад державної служби від 22.09.2020 №03-04/1069 в розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Свою позицію позивач обґрунтовує протиправною, як на його думку, поведінкою відповідача, що призвела до порушення права ОСОБА_1 на призначення пенсії на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України 889-VIII, ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ в розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця на відповідній посаді.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позов, що надійшов до суду засобами електронного зв`язку 04.12.2020, відповідач проти задоволення позову заперечував з підстав правомірності прийнятого щодо ОСОБА_1 рішення. Свої твердження мотивував тим, що позивачу вже призначалася пенсія на підставі Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, тому право на переведення на пенсію згідно із Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII з урахуванням заробітної плати працюючого на відповідній посаді державного службовця станом на липень 2020 року у ОСОБА_3 відсутнє (а.с. 35-36).

У відповіді на відзив від 10.12.2020 представник позивача навів обґрунтування, аналогічні змісту позовної заяви. Наголосив, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії після отримання спеціально встановленої форми довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державному службовцю та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посад державної служби, а не про переведення з одного виду пенсії на інший (а.с. 50-53, 55-57).

Ухвалою від 11.12.2020 клопотання адвоката ОСОБА_2 щодо розгляду з повідомленням сторін даної справи залишено без задоволення.

Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними у справі матеріалами, в межах строку, встановленого статтею 263 цього ж Кодексу.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ України в Полтавській області, де з 02.07.2011 до 01.10.2017 отримував пенсію за віком як держслужбовець відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, а з 01.10.2017 переведений на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до вимог пункту 4 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 9, 46, 49).

29.09.2020 позивач звернувся до ГУПФ України в Полтавській області із заявою за призначенням/перерахунком пенсії (а.с. 40), в якій просив перерахувати його пенсію у зв`язку з переходом на пенсію за іншим законом, а саме - на пенсію держслужбовця, надавши до заяви довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 22.09.2020 №03-04/1069 та №03-04/1070, видані Управлінням інфраструктури та цифрової трансформації Полтавської обласної державної адміністрації (а.с. 42-45).

Аналіз наданих документів та документів пенсійної справи показав, що гр. ОСОБА_1 з 01.10.2017 переведено з пенсії за віком згідно із Законом №3723, призначену з 02.07.2011, на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до вимог пункту 4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058.

Оскільки гр. ОСОБА_1 пенсія вже призначалася згідно із Законом №3723, то, за висновком пенсійного органу, право на переведення на пенсію згідно із Законом №889 з урахуванням заробітної плати працюючого на відповідній посаді державного службовця станом на липень 2020 року відсутнє.

З урахуванням саме цих мотивів рішенням ГУПФ України в Полтавській області від 30.09.2020 №184 відмовлено ОСОБА_1 у переведенні згідно з його заявою від 29.09.2020 на пенсію за віком на умовах передбачених Законом №889 на підставі довідок про заробітну плату Управління інфраструктури та цифрової трансформації Полтавської обласної державної адміністрації від 22.09.2020 №03-04/1069 та №03-04/1070 у зв`язку з відсутністю в чинному законодавстві правових підстав (а.с. 47-48).

Позивач, вважаючи рішення відповідача таким, що порушує його конституційне право на отримання пенсії за віком як держслужбовцем, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних міркувань.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.

Право вибору виду пенсії закріплено у статті 10 Закону №1058-IV. Так, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" (надалі - Закон №889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про державну службу", крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону №889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Так, розділом XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Порядок призначення таких пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" (надалі - Порядок), яка застосовується з 01.05.2016.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку, згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. №3723-XII "Про державну службу" мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу":

- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно ж до пункту 3 Порядку, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.; жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Вказаний Порядок є чинним та ніким не скасовувався.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку про те, що в частині третій статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мова йде про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії, які передбачені статтею 9 зазначеного Закону (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), у той час як у спірних правовідносинах заявником фактично ставиться питання про перехід на інший вид пенсії за іншим Законом, оскільки першопричиною спору є звернення ОСОБА_1 від 29.09.2020 за призначенням/перерахунком пенсії, в якому той сам ініціював перехід на пенсію держслужбовця, тобто відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зважаючи на те, що позивачеві вже призначалася пенсія відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, а згодом позивача було переведено на інший вид пенсійного забезпечення, то відповідно до приписів пункту 3 Порядку позивачеві вже не може бути призначено пенсію за Законом України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу".

З огляду на зазначене, відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, що викладена у рішенні від 30.09.2020 №184, є правомірною, а тому суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) про визнання дій, бездіяльності, рішення неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун