Справа № 826/882/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/882/18 Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС (правонаступника Офісу великих платників податків ДФС) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків ДФС, в якому просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.09.2017 № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників ДФС від 22.09.2017 № в частині нарахування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 37777,80 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, скаргу Офіс великих платників податків ДПС (правонаступник Офісу великих платників податків ДФС) подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог на суму 37777,80 грн. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що порушення, зазначене в акті перевірки №0101/28/10/РРО/36483471 від 11.09.2017, є доведеним, а спірне податкове повідомлення-рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, а тому не підлягає скасуванню.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що він не порушував норми п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а діяв у повній відповідності до них, оскільки ноутбук Lenovo Idea Pad 320-15 (80XL024TRA) був оплачений споживачем 21.08.2017 та його доставка була замовлена на 07.09.2017, а отже в цей день він був у процесі доставки і у повній відповідності до вказаної норми закону рахувався на обліку позивача.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку письмового провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Апелянтом заявлено клопотання про заміну первісного відповідача Офісу великих платників податків ДФС на Офіс великих платників податків ДПС, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» реорганізовано Офіс великих платників податків ДФС.

Відповідно до ч.1 ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Наведене клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом заміни відповідача Офісу великих платників податків ДФС його правонаступником Офісом великих платників податків ДПС.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу від 30.08.2017 №1877 (а.с.61), направлень від 30.08.2017 №705 (а.с.62), №706 (а.с.63) та підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.4, 80.2 ст.80 Податкового кодексу України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» проведено фактичну перевірку магазину ТОВ «Дієса», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Антоновича (Горького), 176.

За результатами перевірки складено акт від 08.09.2017, зареєстрований 22.09.2017 за №0101/28/РРО/36483471 (а.с.51-56) відповідно до якого вибірковою перевіркою повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків товарно-матеріальних цінностей станом на 07.09.2017 в магазині встановлено, що згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 281 (надано підприємством) на обліку рахується 4 шт. ноутбуків Lenovo Idea Pad 320-15 (80XL024TRA) по ціні 18 888,90 грн. та 7 шт. конвекторів SATURN ST-HT 7267 по ціні 429,90 грн., водночас при підрахунку який проведено працівниками магазину в присутності перевіряючих встановлено, що в наявності знаходилось 3 шт. ноутбуків Lenovo Idea Pad 320-15 (80XL024TRA) та 8 шт. конвекторів SATURN ST-HT 7267. З огляду на зазначене встановлено нестачу 1 шт. ноутбуків Lenovo Idea Pad 320-15 (80XL024TRA) та надлишок 1 шт. конвектору SATURN ST-HT 7267 та порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

22.09.2017 на підставі зазначеного акту перевірки та відповідно до пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України, ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені у розмірі 38637,60 грн. (а.с.17).

За результатами адміністративного оскарження рішенням Державної фіскальної служби України від 22.12.2017 № 31170/6/99-99-11-03-01-25 податкове повідомлення-рішення від 22.09.2017 № залишено без змін, а скарга без задоволення (а.с.27-28).

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено фінансові санкції саме за здійснення реалізації товару не облікованого за місцем його реалізації та зберігання, в той час, як наявність відповідного факту щодо ноутбуку Lenovo Idea Pad 320-15 (80XL024TRA) відповідачем встановлено не було.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 зазначеного Закону встановлено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб`єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Обов`язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Національним положенням (стандартом) є затверджене наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року N 246 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за N 751/4044 далі - Положення (стандарт 9), яким визначено методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності.

Правові ж засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України від 16 липня 1999 року N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Пунктом 2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.1, 3, 5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

До документів, що є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів. Відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення бухгалтерського обліку.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки відповідача про порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами та доповненнями, а саме було встановлено, що згідно з оборотно-сальдової відомості по рахунку 281 на обліку рахується 4 шт. ноутбуків LENOVO Idea Раd 320-15 (80ХL024ТRА) по ціні 18888,90 грн. та 7 шт. конвекторів SATURN ST-НТ 7267 по ціні 429,90 грн. При підрахунках контролюючим органом встановлено, що в наявності знаходиться 3 шт. ноутбуків LENOVO Idea Раd 320-15 (80ХL024ТRА) та 8 шт. конвекторів SATURN ST-НТ 7267, відтак, встановлено нестачу 1 шт. ноутбуків LENOVO Idea Раd 320-15 (80ХL024ТRА) та надлишок 1 шт. конвектору SATURN ST-НТ 7267.

Так, апелянт зазначає, що позивачем не надано жодного первинного бухгалтерського документу та відповідних бухгалтерських реєстрів підтверджуючих проведення в обліку покупки відповідного ноутбуку 07.09.2017.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що ноутбук LENOVO Idea Раd 320-15 (80ХL024ТRА) був сплачений споживачем - ОСОБА_1 із замовленням доставки на 07.09.2017, що підтверджується фіскальним чеком № 0038 від 21.08.2017 року (а.с.15).

Вказаний ноутбук 07.09.2017 о 15:02 було доставлено споживачу, що підтверджується бланком доставки від 07.09.2017 з підписом споживача (а.с.16).

Відтак, оскільки матеріалами справи підтверджено сплату споживачем ноутбука LENOVO Idea Раd 320-15 (80ХL024ТRА) 21.08.2017, доставку якого було замовлено на 07.09.2017, колегія суддів погоджується із доводами позивача, що вказаний ноутбук був у процесі доставки і у повній відповідності до положень чинного законодавства рахувався на обліку по рахунку 281 до безпосередньої передачі товару споживачу.

Матеріалами справи також підтверджено, що позивач здійснював належне ведення Книги обліку доходів і витрат №р/8 від 26.06.2017, що не заперечуються відповідачем в акті перевірки та в доводах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що висновок відповідача при проведенні перевірки про здійснення позивачем реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є помилковим та недоведеним, оскільки виявлена нестача товару не є свідченням вчинення позивачем вказаного порушення.

Згідно з висновками акта перевірки ревізори ототожнили надлишок та нестачу товарів з таким порушенням як реалізація товарів, які не обліковані в установленому порядку.

Разом з цим, статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачена відповідальність за реалізацію необлікованих товарів, а не за їх надлишок чи нестачу, як вірно зазначено судом першої інстанції.

Відтак, враховуючи належне ведення позивачем Книги обліку доходів і витрат, а також наявність фіскального чеку та бланку доставки на товар LENOVO Idea Раd 320-15 (80ХL024ТRА), колегія суддів доходить висновку про недоведеність податковим органом фактів реалізації необлікованого товару, що свідчить про безпідставність застосування штрафних (фінансових) санкцій, визначених податковим повідомленням-рішенням від 22.09.2017 № згідно зі ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, та відповідно наявність підстав для його скасування в частині нарахування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 37 777,80 грн.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені у розмірі 859,80 грн. (подвійний розмір вартості надлишкового конвектору 429,9 грн. х 2), в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Замінити відповідача Офіс великих платників податків ДФС його правонаступником - Офісом великих платників податків ДПС.

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду

Текст постанови виготовлено 21 грудня 2020 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма