Справа № 420/7243/19
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 420/7243/19

адміністративне провадження № К/9901/14606/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Служби безпеки України в Миколаївській області на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року (судді: Шеметенко Л.П., Стас Л.В., Турецька І.О.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, третя особа - Головне управління ДФС у Миколаївській області, про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Служби безпеки України в Миколаївській області (далі - відповідач, УСБУ в Миколаївській області), третя особа - Головне управління ДФС у Миколаївській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління Служби безпеки України в Миколаївській області від 30 вересня 2019 року № 104-Д «Про скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці»; зобов`язати відповідача відновити ОСОБА_1 допуск до державної таємниці.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 обіймав посаду начальника ГУ ДФС у Миколаївській області згідно наказу ДФС від 03 березня 2018 року № 401-о. Листом від 04 жовтня 2019 року № К/497/14-29-02-09 ГУ ДФС у Миколаївській області повідомило позивача про те, що відповідно до Порядку організації забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємства, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939 та листа УСБУ в Миколаївській області від 30 вересня 2019 року № 64/93-8843дск «Про скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці» розпорядженням УСБУ в Миколаївській області позивачу скасовано допуск до державної таємниці. Позивач незгодний із вищевказаним розпорядженням та вважає його незаконним. Однак, оскільки позивач обмежений у праві ознайомлення зі спірним розпорядженням, він не може навести у позовній заяві конкретних аргументів та доводів проти спірного розпорядження. В той же час зазначає, що жодна з визначених статтями 23, 26 Закону України «Про державну таємницю» обставин на нього не поширюється, у зв`язку із чим спірне розпорядження не відповідає законодавству та підстави для його прийняття були відсутні.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що підставою для скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці слугувало недотримання останнім вимог Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабміну України від 18 грудня 2013 року № 939 (далі - Порядок № 939), а саме в періоді з 28 грудня 2018 року по 15 вересня 2019 року він не обізнавався із станом справ у структурних підрозділах установи, своєчасно не вживав заходи з забезпечення режиму секретності, не керував роботою з охорони державної таємниці, постійно не вчиняв та не аналізував всі сторони цієї діяльності з метою виявлення та закриття можливих каналів витоку секретної інформації, у зв`язку із чим належним чином не організував роботу сектору діловодства та захисту інформації оперативного управління ГУ ДФС і інших підрозділів, не здійснював постійний контроль за ОДТ (охороною державної таємниці).

Також суд першої інстанції встановив, що в ході проведення обшуку 24 червня 2019 року в рамках кримінального провадження № 0000313 від 02 травня 2019 року, слідчими ДБР, в автомобілі, який перебував у користуванні о/у з ОВС ОУ ГУ ДФС у Миколаївській області ОСОБА_2 вилучено два особистих не облікованих в режимно - секретному органи ГУ ДФС флеш-носія, в яких містилась секретна інформація. При цьому комісією УСБУ в Миколаївській області встановлено, що вищевказані файли відтворюють зміст наявних в оперативному управління ГУ ДФС в Миколаївській області матеріалів оперативно-розшукових справ, що мають гриф «Цілком таємно».

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову, якою адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Управління Служби безпеки України в Миколаївській області від 30 вересня 2019 року № 104-Д про скасування ОСОБА_1 , начальнику Головного управління ДФС у Миколаївській області, допуску до державної таємниці. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Апеляційний суд мотивуючи рішення зазначив, що відповідач не визначив, які саме дії мав вчинити позивач та відповідно не вчинив, що є підставою для скасування йому допуску до державної таємниці.

На переконання суду апеляційної інстанції, висновки відповідача носять загальний характер та фактично відповідач лише цитує загальні норми Закону України «Про державну таємницю» щодо обов`язків керівника органу із забезпечення контролю за охороною державної таємниці, без конкретизації в чому полягає порушення цих вимог з боку позивача.

Суд апеляційної інстанції вказав, що єдиною підставою для скасування позивачу допуску до державної таємниці є обставини, встановлені при проведенні обшуку в рамках кримінального провадження № 0000313 від 02 травня 2019 року в автомобілі, який перебував у користуванні старшого о/у з ОВС ОУ ГУДФС у Миколаївській області ОСОБА_2 . Проте, посилання відповідача на проведений в рамках кримінального провадження № 0000313 обшук в автомобілі, який перебував у користуванні старшого о/у з ОВС ОУ ГУДФС у Миколаївській області ОСОБА_2 , не є достатніми підставами для прийняття рішення про скасування саме позивачу допуску до державної таємниці без визначення, які саме дії вчинив позивач, що є порушенням Закону України «Про державну таємницю» та дають підстави для скасування позивачу допуску до державної таємниці.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги.

Відповідач у касаційній скарзі вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідач виклав доводи касаційної скарги аналогічно висновкам, які зазначені у рішенні суду першої інстанції. Вказував про наявність підстав для скасування повивачу допуску до державної таємниці, оскільки забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій.

Позиція інших учасників справи.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Рух касаційної скарги

За результатом автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: Загороднюк А.Г. (суддя-доповідач), Єресько Л.О., Соколов В.М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року відкрито касаційне провадження за скаргою Управління Служби безпеки України в Миколаївській області на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2020 року справу призначено до розгляду.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи.

Розпорядженням Управління Служби безпеки України в Миколаївській області № 48-Д від 02 травня 2018 року «Про надання допуску до державної таємниці» начальнику Головного управління ДФС у Миколаївській області ОСОБА_1 надано допуск до державної таємниці.

В період з 15 серпня 2019 року по 19 серпня 2019 року комісією Управління Служби безпеки України в Миколаївській області проведено перевірку стану охорони державної таємниці в Головному управлінні ДФС у Миколаївській області, за результатами якої складено акт від 27 серпня 2019 року № 64/4/9ІТ.

30 вересня 2019 року відділом охорони державної таємниці Управління Служби безпеки України в Миколаївській області складено висновок «Про скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці», який затверджено начальником Управління СБ України в Миколаївській області 30 вересня 2019 року.

У наведеному висновку зазначено, що в ході проведення обшуку 24 червня 2019 року в рамках кримінального провадження № 0000313 від 02 травня 2019 року, слідчими ДБР, розташованого у м. Миколаєві, в автомобілі, який перебував у користуванні старшого о/у з ОВС ОУ ГУДФС у Миколаївській області ОСОБА_2 , вилучено два особистих (не облікованих в РСО ГУ ДФС) флеш-носія, в яких містилась інформація з грифом «Цілком таємно».

Також, у висновку «Про скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці» від 30 вересня 2019 року вказано, що в ході розгляду документів стосовно начальника установи ОСОБА_1 встановлено, що вчиненню порушень, які можуть привести до витоку секретної інформації та втрати її матеріальних носіїв, сприяло невжиття керівником установи заходів для забезпечення режиму секретності та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Розпорядженням Управління Служби безпеки України в Миколаївській області від 30 вересня 2019 року № 104-Д відповідно до статті 26 Закону України «Про державну таємницю», пунктів 80, 81, 83 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939, п. 3.8 Інструкції про порядок видання, переоформлення та скасування допуску громадянам до державної таємниці, затвердженої наказом СБ України від 04 листопада 2014 року № 365/ДСК, у зв`язку з виявленням обставин, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 23 та частини 2 статті 26 Закону України «Про державну таємницю» скасовано допуск до державної таємниці ОСОБА_1 начальнику Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Не погоджуючись з розпорядженням від 30 вересня 2019 року № 104-Д, позивач завернувся до суду з цим позовом.

Релевантні джерела права й акти їх застосування.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, серед іншого, регулюються Законом України від 21 січня 1994 року № 3855-XII "Про державну таємницю" (далі - Закон № 3855), оскільки ним визначені особливості суспільних відносини, пов`язаних з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці.

Відповідно до статті 1 Закону № 3855 допуск до державної таємниці - це оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації.

Положеннями статті 5 Закону № 3855 встановлено, що забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій.

Разом тим, частиною другою статті 22 Закону № 3855 визначено, що допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону № 3855 скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв`язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

Статтею 23 Закону № 3855 передбачено, що допуск до державної таємниці не надається у разі: 1) відсутності у громадянина обґрунтованої необхідності в роботі із секретною інформацією; 2) сприяння громадянином діяльності іноземної держави, іноземної організації чи їх представників, а також окремих іноземців чи осіб без громадянства, що завдає шкоди інтересам національної безпеки України, або участі громадянина в діяльності політичних партій та громадських організацій, діяльність яких заборонена у порядку, встановленому законом; 3) відмови громадянина взяти на себе письмове зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена, а також за відсутності його письмової згоди на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з допуском до державної таємниці; 4) наявності у громадянина судимості за тяжкі або особливо тяжкі злочини, не погашеної чи не знятої в установленому порядку; 5) наявності у громадянина психічних розладів, які можуть завдати шкоди охороні державної таємниці, відповідно до переліку, затвердженого Міністерством охорони здоров`я України і Службою безпеки України.

У наданні допуску до державної таємниці може бути відмовлено також у разі: 1) повідомлення громадянином під час оформлення допуску недостовірних відомостей про себе; 2) постійного проживання громадянина за кордоном або оформлення ним документів на виїзд для постійного проживання за кордоном; 3) невиконання громадянином обов`язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялася раніше.

Громадянина, якому відмовлено у допуску до державної таємниці, якщо виконання трудових чи службових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці, а переміщення на інше робоче місце чи іншу посаду неможливе, може бути в передбаченому законодавством порядку переведено на іншу роботу або службу, не пов`язану з державною таємницею, чи звільнено.

Пунктом 7 частини першої статті 24 Закону України від 25 березня 1992 року № 2229-ХІІ "Про Службу безпеки України" (далі - Закон №2229-ХІІ) передбачено, що Служба безпеки України зобов`язана брати участь у розробці і здійсненні відповідно до Закону України "Про державну таємницю" та інших актів законодавства заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та здійснення контролю за додержанням порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв, що містять службову інформацію, зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, сприяти у порядку, передбаченому законодавством, підприємствам, установам, організаціям та підприємцям у збереженні комерційної таємниці, розголошення якої може завдати шкоди життєво важливим інтересам України.

Водночас, частиною першою статті 37 Закону № 3855 визначено, що керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій зобов`язані здійснювати постійний контроль за забезпеченням охорони державної таємниці.

Аналогічна норма відображена в пункті 3 Порядку № 939, яким серед іншого встановлено обов`язок керівника підприємства, установи, організації бути обізнаним із вимогами законодавства у сфері охорони державної таємниці із станом справ у структурних підрозділах підприємства, установи, організації, своєчасно вживати заходів для забезпечення режиму секретності, здійснювати постійний контроль за охороною державної таємниці на підприємстві, в установі, організації.

Положеннями пункту 749 Порядку № 939 визначено, що відповідно до законодавства контроль забезпечення охорони державної таємниці здійснюють керівники підприємства, установи, організації - на підприємствах, установах, організаціях, які вони очолюють, на підприємствах, установах, організаціях, діяльність яких координується та спрямовується або до сфери управління яких належить підприємство, установа, організація.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи.

Предметом судового контролю у цій справі є розпорядження управління Служби безпеки України в Миколаївській області від 30 вересня 2019 року № 104-Д "Про скасування допуску до державної таємниці".

Враховуючи вище зазначені норми, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що законодавчо встановлено імперативну норму щодо обов`язку керівника органу державної влади постійно здійснювати контроль за дотриманням охорони державної таємниці.

Відповідно до матеріалів справи, підставою для скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці слугувало недотримання останнім вимог Порядку № 939, а саме позивач в період з 28 грудня 2018 року по 15 серпня 2019 року в приміщеннях адмінбудівлі установи, будучи керівником установи, не вжив заходи з охорони державної таємниці та не здійснював контроль за її охороною, а саме: не обізнавався із станом справ у структурних підрозділах установи, своєчасно не вживав заходи з забезпечення режиму секретності, не керував роботою з охорони державної таємниці, постійно не вивчав та не аналізував всі сторони цієї діяльності з метою виявлення та закриття можливих каналів витоку секретної інформації, у зв`язку з чим, належним чином не організував роботу сектору діловодства та захисту інформації оперативного управління ГУ ДФС і інших підрозділів; не здійснював постійний контроль за охороною державної таємниці.

В ході проведення обшуку 24 червня 2019 року в рамках кримінального провадження № 0000313 від 02 травня 2019, слідчими ДБР розташованого у м. Миколаєві, в автомобілі, який перебував у користуванні о/у з ОВС ОУ ГУ ДФС у Миколаївській області ОСОБА_2 вилучено два особистих, не облікованих в РСО ГУ ДФС флеш-носія, в яких містилась секретна інформація. При цьому комісією УСБУ в Миколаївській області встановлено, що вищевказані файли відтворюють зміст наявних в оперативному управління ГУ ДФС в Миколаївській області матеріалів оперативно-розшукових справ, що мають гриф «Цілком таємно».

На підставі акту позапланової тематичної перевірки стану охорони державної таємниці від 27 серпня 2019 року № 64/4/9/9ІТ відділом охорони державної таємниці Управління СБ України в Миколаївській області розглянуто документальні матеріали стосовно начальника ГУ ДФС у Миколаївській області, в ході чого встановлено, що вчиненню порушень, які можуть привести до витоку секретної інформації та втрати її матеріальних носіїв, сприяли невжиття керівником установи заходів для забезпечення режиму секретності та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці (ОДТ), що свідчить про недотриманням ним вимог Порядку № 939.

Також в акті перевірки зазначено про невжиття заходів з охорони державної таємниці; невиконання вимог режиму секретності; недотримання правил користування МИСІ , порядку їх обліку та зберігання. Використання для обробки секретної інформації машинні носії секретної інформації, які не обліковані в режимно-секретних органах (РСО). У зв`язку з чим, старший оперуповноважений з ОВС оперативного управління ГУ ДФС у Миколаївській області ОСОБА_2 порушив абз. 5 пункт 116, пункт 446 Порядку № 939.

Крім того, в акті перевірки вказано, що оперуповноважений оперативного управління ГУ ДФС у Миколаївській області ОСОБА_4 не виконував вимоги режиму секретності, не дотримувався правил користування МИСІ , порядку їх обліку та зберігання; використовував для обробки секретної інформації машинні носії секретної інформації, які не обліковані в РСО, чим порушив абз. 5 пункт 116, пункт 446 Порядку № 939.

Відповідно до частини 6 статті 5 Закону України «Про державну таємницю» від 21 січня 1994 року № 3855-XII забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку виявлені порушення охорони державної таємниці, які безпосередньо свідчать про неналежний рівень контролю з боку позивача, як керівника ГУ ДФС у Миколаївській області.

Відтак судом першої інстанції було правильно встановлено наявність підстав для скасування позивачу допуску до державної таємниці.

Відповідно до статті 39 Закону № 3855 посадові особи та громадяни, винні, зокрема, у розголошенні державної таємниці; порушенні встановленого законодавством режиму секретності та невиконанні обов`язків щодо збереження державної таємниці; невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпеченні контролю за охороною державної таємниці; недодержанні вимог законодавства щодо забезпечення охорони державної таємниці під час здійснення міжнародного співробітництва, прийому іноземних делегацій, груп, окремих іноземців та осіб без громадянства і проведення роботи з ними несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.

За таких умов, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначення чинним законодавством ряду додаткових обов`язків у сфері охорони державної таємниці для певних категорій посадових осіб, зокрема, для керівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, крім загальних обов`язків громадянина щодо збереження державної таємниці, перелік яких визначено у статті 28 Закону № 3855.

Також колегія суддів Верховного Суду зазначає, що невиконання позивачем зазначених вище обов`язків є підставою для скасування допуску до державної таємниці відповідно до статті 23 Закону № 3855. Крім того, виявлені під час перевірки порушення підпадають під дію пункту 3 частини другої статті 23 і частини другої статті 26 Закону № 3855, оскільки за своїм наслідком становили загрозу витоку будь-якої таємної інформації.

Судова колегія зазначає, що невиконання або неналежне виконання обов`язків щодо збереження державної таємниці повинно мати наслідки, у першу чергу, вирішення питання про скасування особі, яка допустила такі дії чи бездіяльність, раніше наданого допуску до державної таємниці, та лише в другу чергу в залежності від тяжкості вчиненого - вирішення питання щодо притягнення до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності зазначеної особи.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 814/2850/17.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

На наведені обставини суд апеляційної інстанції уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи касаційної скарги спростовують висновки суду апеляційної інстанції та приймаються судом в якості належних.

Стаття 352 КАС України визначає підстави для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково та залишення в силі судового рішення суду першої інстанції у відповідній частині

Відповідно до частини першої статті 352 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Таким чином, зважаючи на приписи статті 352 КАС України, касаційну скаргу прокуратури Київської області необхідно задовольнити, скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року і залишити в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року.

Судові витрати

З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління Служби безпеки України в Миколаївській області задовольнити.

Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року скасувати.

Залишити в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Загороднюк

Судді Л.О. Єресько

В.М. Соколов