Справа № 171/1477/20
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року Справа № 171/1477/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
27.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просив:
- визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо проведення перерахунку пенсії із застосуванням середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015, 2016 роки, який складає 3764,40 грн., незаконними;
- зобов`язати відповідний Пенсійний фонд здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 , пенсії як інваліду війни, у відповідності до вимог ст.ст.40 та 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосувавши показник середньої заробітної плати на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії, тобто за останні три роки 2017, 2018 ,2019 роки, який складає 7763,18 грн. з урахуванням різниці фактично сплаченої суми пенсії починаючи з 14 квітня 2020 року.
В обґрунтування позову вказано, що позивач звертався до відповідача із заявами про перерахунок пенсії у відповідності до вимог ст. ст.40 та 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосувавши показник середньої заробітної плати на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії, тобто за останні три роки 2017, 2018, 2019 роки. Відповідачем було повідомлено позивача, що його пенсію розраховано з 01.07.2000 року по 31.07.2015 року, при цьому відсутні правові підстави для розрахунку пенсії з врахуванням заробітної плати за 2017, 2018, 2019 роки. Позивач не погоджується з такими діями відповідача та вважає їх такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.
31.08.2020 року ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невірного перерахунку пенсії протиправними та зобов`язати здійснити певні законні дії передано за підсудністю на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля,4).
05.11.2020 року вказана справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Дєєву М.В.
06.11.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до провадження дану справу та відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
30.11.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що позивачу було проведено перерахунок пенсії у відповідності до вимог чинного законодавства, підстав для врахування заробітної плати позивача за 2017, 2018, 2019 року у пенсійного органу відсутні. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
17.04.2020 року позивач звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із зверненням, щодо перерахунку пенсії з врахуванням заробітної плати за період 2017-2019 роки.
04.05.2020 року листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №6774-6570/Г-02/8-0400/20 повідомлено позивача, що з 01.04.2020 року позивачу проведено перерахунок пенсії виходячи із заробітної плати з 01.07.2000 року по 31.07.2015 року, загальний розмір пенсії складає 7888,29 грн., перерахунок пенсії за період роботи з 01.07.2000 року по 29.02.2020 року є недоцільним оскільки призводить до зменшення розміру пенсії позивача.
02.07.2020 року позивач звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із зверненням, щодо перерахунку пенсії з врахуванням заробітної плати за період 2017-2019 роки.
Позивач не погоджується із діями відповідача під час здійснення перерахунку пенсії позивачу та вважає їх протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, що стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Конституції України).
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон - №1058-ІV).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.
За приписами статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Розмір страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.
Суд зазначає, що фактично суть спору між сторонами зведена виключно до правомірності такого застосування відповідачем при перерахунку пенсії позивачу у 2020 році тих же самих показників середньої заробітної плати, як і під час перерахунку пенсії за 2017 рік.
Відповідно до вимог частини другої статті 40 Закону №1058-IV для визначення за відповідною формулою заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особи, окрім іншого враховується "Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики".
При цьому, приписами частини другої статті 42 Закону №1058-IV передбачено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Частиною 4 ст. 42 Закону №1058-IV встановлено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі.
Отже, суд звертає увагу, що саме певне нерозуміння позивачем вимог положень статей 40, 42 Закону №1058-IV, на думку суду, стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
Верховний Суд України вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні статей 40, 42 Закону №1058-IV і в постанові від 20 березня 2012 року (справа N 21-62а12) зазначив, що перерахунок пенсії на підставі частини четвертої статті 42 зазначеного Закону здійснюється із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, та розраховується за формулою, наведеною в частині другій статті 40 цього Закону. При такому перерахунку зазначений показник середньої заробітної плати залишається незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.
Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 14.10.2014 року у справі №21-443а14.
В постанові Верховного Суду України від 9 лютого 2016 року (справа № 578/8363//14-а) прямо зазначено, що показник "середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії" застосовується виключно при призначенні пенсії.
На підставі аналізу положень статей 40, 42 Закону №1058-ІV, суд приходить до висновку, що зазначені норми не встановлюють обмеження можливості працюючого пенсіонера скористатись правом на перерахунок пенсії після її призначення, однак під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати (доходу) враховується та, яка використовувалася під час призначення пенсії, тобто це - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.
Таким чином, при перерахунку пенсії на підставі частини четвертої статті 42 Закону №1058-ІV зазначений показник середньої заробітної плати залишається незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.
Зважаючи на те, що пенсіонер має право обрати метод обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії, в тому числі і з урахуванням заробітної плати, яку він отримував до моменту перерахунку пенсії, але не має права вимагати застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії, а тому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області обґрунтовано відмовлено позивачу у застосуванні середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2017-2019 роки.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 01.11.2018 року у справі №804/9874/14 та від 29.07.2020 року у справі 264/7044/16-а.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв