Справа № 813/4449/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 грудня 2020 року

Київ

справа №813/4449/15

адміністративне провадження №К/9901/34500/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Губської О.А.,

суддів: Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі №813/4449/15 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Дисциплінарна комісія арбітражних (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), про визнання протиправними дій, скасування висновків протоколу, визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України по наданню доручення Головному управлінню юстиції у Закарпатській області № В-4334/13.02 від 24.03.2015 на проведення позапланової перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними дії ГТУЮ у Закарпатській області по призначенню та проведенню позапланової невиїзної перевірки, результати якої оформлено Актом позапланової невиїзної перевірки № 09-19/5 від 06.05.2015;

- визнати протиправними дії ГТУЮ у Закарпатській області щодо визначення в Довідці № 09-19/5 від 23.04.2015 та Акті позапланової невиїзної перевірки № 09-19/5 від 06.05.2015 порушень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»;

- скасувати висновки протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі також - Комісія) від 03.07.2015 № 32/07/15 в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на зайняття діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів);

- визнати протиправним та скасувати наказ МЮ України № 1407/5 від 03.08.2015.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ МЮ України № 1407/5від 03.08.2015 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 ». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Міністерством юстиції України подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції 14 грудня 2020 року.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Так, зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржник підставою касаційного оскарження зазначає неврахування висновків та вказівок, викладених у постанові Верховного Суду від 15 листопада 2019 року у справі №813/4449/15, тобто, у даній справі, яку було направлено на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Відповідно до частини 5 статті 353 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Проте, неврахування таких висновків судами не може вважатись підставою касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Крім того, скаржник посилається на неврахування висновків, викладених у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №927/1191/14 та від 25 червня 2020 року у справі №44/484-б.

При цьому, варто зауважити, що недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

З огляду на викладене, справи №927/1191/14, №44/484-б стосуються господарських правовідносин, а не адміністративних, тому вважатися подібними не можуть.

Натомість, у касаційній скарзі не зазначено інших постанов Верховного Суду з обґрунтуванням того, в чому полягає подібність правовідносин, та які саме норми права застосовані у рішенні суду апеляційної інстанції по іншому.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду уточненої касаційної скарги (заяви про уточнення касаційної скарги) із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань, із наданням її копії відповідно до кількості учасників справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 328, 330, 332 КАС України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі №813/4449/15 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Дисциплінарна комісія арбітражних (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), про визнання протиправними дій, скасування висновків протоколу, визнання протиправним та скасування наказу залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. А. Губська
Судді М. В. Білак
Ж. М. Мельник-Томенко