Справа № 369/11549/14-а
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 369/11549/14-а

адміністративне провадження № К/9901/14131/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Желєзного І.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі судді Усатова Д.Д. від 13 липня 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів Шостака О.О., Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С. від 07 червня 2016 року

у справі №369/11549/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Софїївсько-Борщагівської сільської ради шостого та сьомого скликання Києво-Святошинського району Київської області,

третя особа Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області,

про визнання незаконними та скасування рішень та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У листопаді 2014 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Софіївсько-Борщагівської сільської ради шостого та сьомого скликання Києво-Святошинського району Київської області (далі також - відповідач), третя особа: Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, в якому просив:

- визнати незаконними та скасувати рішення відповідача від 29 квітня 2013 року №25, яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 та наданні у власність зазначеної земельної ділянки у зв`язку з невідповідністю категорії ділянки плану с. Софіївська Борщагівка, яким зазначена земельна ділянка віднесена до земель житлової та громадської забудови;

- зобов`язати відповідача виконати рішення Києво-Святошинського районного суду від 09 грудня 2013 року по адміністративній справі №369/8025/13-а;

- зобов`язати відповідача розглянути на пленарному засіданні сесії, подані поштою заяви від 20 грудня 2012 року, 20 лютого 2013 року, 30 березня 2013 року ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в строки, порядку та у спосіб передбачений статтею 118 Земельного кодексу України та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України рішення;

- визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 05 липня 2013 року № 7, яким затверджено містобудівну документацію "Генеральний план села Софіївська Борщагівка, поєднаний з детальним, плануванням території окремих частин с. Софіївська Борщагівка", розроблений ДП "Укрндіпроцивільсільбуд" м. Київ;

- зобов`язати відповідача належним чином повідомити через засоби масової інформації та на веб сайті відповідача (в мережі Інтернет) про скасування рішення від 05 липня 2013 року №7;

- визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 14 січня 2011 року № 21, яким визначено - звернутись до розробника генерального плану села Софіївська Борщагівка ДП "Укрндіпроцивільсільбуд" від імені сільського голови щодо завершення робіт по розробці генерального плану суміщеного з детальним планом с. Софіївська Борщагівка та передбачити перспективний розвиток населеного пункту в західному, південному і південно-східному напрямках;.

- зобов`язати відповідача належним чином повідомити через засоби масової інформації та на веб сайті відповідача (в мережі Інтернет) про скасування рішення від 14 січня 2013 року №21.

2. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 квітня 2013 року № 25, яким визначено - відмовити ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 та наданні у власність зазначеної земельної ділянки у зв`язку з невідповідністю категорії ділянки плану с. Софіївська Борщагівка, яким зазначена земельна ділянка віднесена до земель житлової та громадської забудови. Зобов`язано Софіївсько-Борщагівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області розглянути на пленарному засіданні заяви від 20 грудня 2012 року, 20 лютого 2013 року, 30 березня 2013 року ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в строки, порядку та у спосіб, передбачений статтею 118 Земельного кодексу України та прийняти належне рішення. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

4. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року скасовано в частині визнання незаконним та скасування рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 квітня 2013 року № 25, яким визначено - відмовити ОСОБА_1 у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 та наданні у власність зазначеної земельної ділянки у зв`язку з невідповідністю категорії ділянки плану с. Софіївська Борщагівка, яким зазначена земельна ділянка віднесена до земель житлової та громадської забудови; зобов`язано Софіївсько-Борщагівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області розглянути на пленарному засіданні заяви від 20 грудня 2012 року, 20 лютого 2013 року, 30 березня 2013 року ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в строки, порядку та у спосіб, передбачений статтею 118 Земельного кодексу України та прийняти належне рішення та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову в цій частині. В іншій частині постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року залишено без змін.

5. Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції у частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05 липня 2013 року № 7 та зобов`язання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області належним чином повідомити через засоби масової інформації та на веб-сайті відповідача (в мережі Інтернет) про скасування рішення від 05 липня 2013 року № 7, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у цій частині.

6. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року залишено без руху апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року у справі №369/11549/14-а, оскільки апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

7. Київський апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 26 листопада 2015 року зазначив, що причини пропуску строку звернення ОСОБА_2 з апеляційною скаргою на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року у справі № 369/11549/14-а до суду апеляційної інстанції не є поважними та відмовив у відкритті апеляційного провадження.

8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 листопада 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року у справі № 369/11549/14-а.

9. Ухвалою Верховного Суду України від 08 лютого 2016 року відмовлено позивачу у допуску справи № 369/11549/14-а до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 30 листопада 2015 року.

10. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття до розгляду апеляційної скарги.

11. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2016 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року у справі №369/11549/14-а.

12. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року скасовано в частині визнання незаконним та скасування рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 квітня 2013 року № 25, яким визначено - відмовити ОСОБА_1 у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 та наданні у власність зазначеної земельної ділянки у зв`язку з невідповідністю категорії ділянки плану с. Софіївська Борщагівка, яким зазначена земельна ділянка віднесена до земель житлової та громадської забудови; зобов`язання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області розглянути на пленарному засіданні заяви від 20 грудня 2012 року, 20 лютого 2013 року, 30 березня 2013 року ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в строки, порядку та у спосіб, передбачений статтею 118 Земельного кодексу України та прийняти належне рішення та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову в цій частині. В іншій частині постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року залишено без змін.

13. У червні 2016 року ОСОБА_1 подано до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2016 року, у якій просить такі скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

14. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 26 червня 2016 року відкрив касаційне провадження у справі № 369/11549/14-а.

15. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та інших законодавчих актів". З цієї дати набула чинності нова редакція КАС України.

16. Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

17. На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень КАС України справа передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

18. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 лютого 2018 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Гімона М.М., суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.

19. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Желєзного І.В., суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.

20. Вказаний повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями відбувся у зв`язку з введенням судді Верховного Суду Гімона М.М. до судової палати розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 1).

21. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 грудня 2020 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Желєзного І.В., суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

22. Як встановлено судами попередніх інстанцій, 27 лютого 2009 року позивач звернувся до голови Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з заявами про виділення йому земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

23. 27 березня 2009 року Софіївсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області прийнято рішення №141 про вибір місця розташування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 в с. Софіївська Борщагівка, яким позивачу надано дозвіл на вибір місця розташування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , площею - 0,08 га за умови отримання висновків про можливість її відведення для вищевказаних цілей відповідно до пункту 7 статті 151 Земельного кодексу України.

24. 17 серпня 2009 року Управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області затверджено висновок № 11755 про можливість відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради, згідно якого Управління земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області вважає за можливе відвести земельну ділянку орієнтовною площею 0,08 га в АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства.

25. Рішенням Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 09 грудня 2009 року № 65 про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 погоджено місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0800 га (рілля) в АДРЕСА_1 за рахунок земель запасу Софіївсько-Борщагівської сільської ради.

26. 31 серпня 2010 року позивач звернувся з заявою про розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства відповідно до рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради.

27. 08 вересня 2010 року відділом містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації прийнято висновок №5749 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 .

28. 19 листопада 2010 року Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області ухвалено висновок № 22041 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради.

29. 14 січня 2011 року Софіївсько-Борщагівською сільською радою ухвалено рішення № 21 про замовлення робіт щодо завершення розробки генерального плану с. Софіївська Борщагівка, яким вирішено звернутись до розробника генерального плану с. Софіївська Борщагівка ДП "Укрндіпроцивільсільбуд" від імені сільського голови щодо завершення робіт по розробці генерального плану суміщеного з детальним планом с. Софіївська Борщагівка та передбачити перспективний розвиток насаленого пункту в західному, південному і південно-східному напрямках.

30. 22 травня 2015 року позивач звернувся до Голови обласної державної адміністрації зі скаргою на порушення сільським головою, працівниками Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області земельного законодавства України.

31. Листом від 27 травня 2013 року № 237 Софіївсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області повідомила, що станом на 23 травня 2013 року заяву з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та фотокопії проекту землеустрою від ОСОБА_1 не отримувала.

32. Листом від 01 червня 2013 року № П-377 Києво-Святошинська районна державна адміністрація повідомила позивача про звернення до Софіївсько-Борщагівської сільської ради з приводу питань викладених у скарзі.

33. Рішенням Софіївсько - Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06 липня 2013 року № 7 затверджено містобудівну документацію "Генеральний план села Софіївська Борщагівка, поєднаний з детальним плануванням території окремих частин села Софіївська Борщагівка" розроблений ДП "Укрндіпроцивільсільбуд" м. Київ.

34. Рішенням Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 квітня 2014 року № 25 відмовлено ОСОБА_1 у наданні у власність земельної ділянки.

35. Вважаючи рішення відповідача від 29 квітня 2013 року №25, від 05 липня 2013 року № 7 та від 14 січня 2011 року № 21 незаконними, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.

ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

36. Позивач вимоги обґрунтовував тим, що Софіївсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області прийняті рішення 29 квітня 2013 року №25 та від 05 липня 2013 року № 7 грубо порушили його права, відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

37. Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив із того, що рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 квітня 2013 року № 25 не ґрунтувалося на положеннях статей 12, 118 Земельного кодексу України, а тому не є правомірним та підлягає скасуванню. Відмовляючи в задоволенні позову в іншій частині позовних вимог, суд першої інстанції, дійшов висновку про те, що рішення відповідача від 14 січня 2011 року № 21 та від 05 липня 2013 року № 7 не порушують права позивача.

38. Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, виходив із того, що матеріали справи не містять належним чином завіреної копії рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 квітня 2013 року № 25, а містять лише належним чином завірене рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 квітня 2014 року № 25 (том 2 а. с. 77). Проте, вказане рішення позивачем оскаржено не було, а тому помилковим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання незаконним та скасування рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 квітня 2013 року №25 та у зв`язку з цим зобов`язання відповідача розглянути на пленарному засіданні заяви позивача від 20 грудня 2012 року, 20 лютого 2013 року, 30 березня 2013 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в строки, порядку та у спосіб, передбачений статтею 118 Земельного кодексу України та прийняти належне рішення. Щодо іншої частини позовних вимог, судом апеляційної інстанції не встановлено, що рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 14 січня 2011 року № 21 та від 05 липня 2013 року № 7 порушують будь-яким чином права, інтереси чи свободи ні позивача, ні ОСОБА_2 або перешкоджають в їх реалізації, що стало підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

39. ОСОБА_1 в касаційній скарзі не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та постановою суду апеляційної інстанції від 07 червня 2016 року посилаючись на те, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи. В обґрунтування касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції: не в повному обсязі з`ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи; не у відповідності до вимог статей 51, 106, 137 КАС України розглянув клопотання про уточнення позовних вимог (без ухвалення відповідної ухвали); не дослідив докази які мають значення у справі, зокрема показання свідків (які були допитані судом першої інстанції); вийшов за межі апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_2 у апеляційній скарзі просила скасувати рішення суду першої інстанції лише у частині щодо визнання незаконним та скасування рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05 липня 2013 року № 7 про затвердження містобудівної документації "Генеральний план села Софіївська Борщагівка, поєднаний з детальним плануванням території окремих частин села Софіївська Борщагівка" розроблений ДП "Укрндіпроцивільсільбуд" м. Київ та зобов`язати відповідача належним чином повідомити через засоби масової інформації та на веб сайті відповідача (в мережі Інтернет) про скасування рішення від 05 липня 2013 року №7.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

40. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

41. Відповідно до частин 1- 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

42. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

43. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

44. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

45. Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

46. Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

47. Пунктами 18 та 19 статті 4 КАС України визначено терміни "нормативно-правовий акт" та "індивідуальний акт":

- нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;

- індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

48. Отже, до нормативно-правових актів відносяться прийняті уповноваженими органами акти, які встановлюють, змінюють норми права, носять загальний чи локальний характер, розраховані на невизначене коло осіб та застосовується неодноразово.

49. У Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженому Наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року № 34/5 (у редакції Наказу Міністерства юстиції України від 15 травня 2013 року № 883/5), визначено, що нормативно-правовий акт - офіційний документ, прийнятий уповноваженим на це суб`єктом нормотворення у визначеній законом формі та порядку, який встановлює норми права для неозначеного кола осіб і розрахований на неодноразове застосування.

50. Юридична наука визначає, що нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

51. Отже, до нормативно-правових актів відносяться прийняті уповноваженими органами акти, які встановлюють, змінюють норми права, носять загальний чи локальний характер, розраховані на невизначене коло осіб та застосовується неодноразово.

52. Ненормативним (індивідуальним) правовим актам притаманні такі ознаки: а) спрямовуються на врегулювання конкретних (одиничних) актів соціальної поведінки; б) поширюються лише на персонально визначених суб`єктів; в) містять індивідуальні приписи (веління, дозволи), розраховані на врегулювання лише окремої, конкретної життєвої ситуації, тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією; г) не передбачають повторного застосування одних і тих самих юридичних засобів; д) не мають зворотної дії в часі.

53. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 522/22780/16-а, від 26 листопада 2019 року у справах № 826/4630/18 та № 183/6195/17, від 11 грудня 2019 року у справі № 369/7296/16-а, від 21 грудня 2019 у справі № 826/14366/15, від 04 березня 2020 № 450/1236/17.

54. Аналогічна правова позиція щодо визначення поняття нормативно-правового акта викладена у рішеннях Конституційного Суду України від 27 грудня 2001 року №20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року (абзац 1 пункту 6 мотивувальної частини), від 23 червня 1997 № 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац 4 пункту 1 мотивувальної частини), від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі про скасування актів органів місцевого самоврядування (пункт 4 мотивувальної частини).

55. В пунктах 2 та 7 статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що:

- генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту;

- містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

56. Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

57. На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.

58. Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником.

59. Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради.

60. Зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п`ять років.

61. Такі зміни вносяться органом місцевого самоврядування, який затверджував генеральний план населеного пункту. Питання про дострокове внесення змін до генерального плану населеного пункту може порушуватися за результатами містобудівного моніторингу перед відповідною сільською, селищною, міською радою відповідною місцевою державною адміністрацією.

62. У разі виникнення державної необхідності рішення щодо доцільності внесення змін до генерального плану населеного пункту приймається Кабінетом Міністрів України.

63. Генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях протягом трьох місяців з дня їх подання.

64. Матеріали генерального плану населеного пункту не можуть містити інформацію з обмеженим доступом та бути обмеженими в доступі. Загальна доступність матеріалів генерального плану населеного пункту забезпечується відповідно до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" шляхом надання їх за запитом на інформацію, оприлюднення на веб-сайті органу місцевого самоврядування, у тому числі у формі відкритих даних, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації, у загальнодоступному місці у приміщенні органу місцевого самоврядування.

65. Аналіз положень статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" дозволяє стверджувати, що генеральний план населеного пункту містить правові приписи нормативного характеру, які розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово.

66. Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що рішення Софіївсько - Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06 липня 2013 року № 7 про затвердження містобудівної документації "Генеральний план села Софіївська Борщагівка, поєднаний з детальним плануванням території окремих частин села Софіївська Борщагівка" є нормативно - правовим актом органу місцевого самоврядування, оскільки оскаржуване рішення прийняте уповноваженим органом суб`єкта владних повноважень, поширюється на невизначене коло осіб та спрямоване на правове регулювання адміністративних відносин між регуляторним органом та іншими суб`єктами господарювання.

67. У статті 171 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з цим позовом) передбачено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим; 2) законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.

68. Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

69. У разі відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження нормативно-правового акта суд зобов`язує відповідача опублікувати оголошення про це у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

70. Оголошення повинно містити вимоги позивача щодо оскаржуваного акта, реквізити нормативно-правового акта, дату, час і місце судового розгляду адміністративної справи. Оголошення має бути опубліковано не пізніш як за сім днів до судового розгляду. Якщо оголошення опубліковано своєчасно, вважається, що всі заінтересовані особи належним чином повідомлені про судовий розгляд справи. Скарги на судові рішення в цій справі таких осіб, якщо вони не брали участі у справі, залишаються без розгляду.

71. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

72. Отже, для оскарження нормативно-правових актів органу місцевого самоврядування передбачена інша процедура, ніж та, що передбачена для оскарження актів індивідуальної дії.

73. Недотримання встановленого законом спеціального порядку розгляду спорів про визнання нечинним нормативно-правого акта є істотним порушенням процесуального права, який впливає на права та інтереси інших осіб, на яких поширюється дія нормативно-правового акта.

74. Здійснюючи розгляд цієї адміністративної справи за позовними вимогами про визнання незаконним та скасування рішення Софіївсько - Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06 липня 2013 року № 7 про затвердження містобудівної документації "Генеральний план села Софіївська Борщагівка, поєднаний з детальним плануванням території окремих частин села Софіївська Борщагівка", судами попередніх інстанцій не надано правової оцінки вказаному рішенню як нормативно-правовому акту.

75. Без дослідження і з`ясування наведених вище обставин ухвалені у справі рішення судів попередніх інстанцій в цій частині позовних вимог не можна вважати законними та обґрунтованими.

76. Відповідно до частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

77. Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини 3 статті 353, абзацом 2 частини 1 статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

78. Частиною 4 статті 353 КАС України визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

79. Враховуючи те, що у даному випадку переглядається рішення суду апеляційної інстанції від 07 червня 2016 року, яке ухвалене за апеляційною скаргою ОСОБА_2 (особа, яка не була залучена до участі у справі) на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року у справі №369/11549/14-а, а також те, що у цій справі вже наявне рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року (прийняте за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року), колегія суддів вважає за необхідне направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, яким не надано оцінку обставинам дотримання (недотримання) процедури розгляду даної категорії справ судом першої інстанції.

80. Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції необхідно врахувати висновки і мотиви, з яких скасовано рішення суду апеляційної інстанції, та прийняти законне і обґрунтоване рішення з урахуванням особливостей провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів.

81. З огляду на те, що суд касаційної інстанції направляє справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, то відповідно до положень статті 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 345, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2016 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: І.В. Желєзний

Судді: Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко