Справа № 380/5760/20
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/5760/20 пров. № А/857/12635/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

з участю секретаря Ратушної М.І.,

представника відповідача Рудика А-М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання провести перерахунок довічного грошового утримання,-

суддя в 1-й інстанції - Коморний О.І.,

час ухвалення рішення 21.09.2020 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 21.09.2020 року,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року згідно довідки № 448 від 05.03.2020 року та провести виплату недоплаченої суми грошового утримання.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, відповідно питання проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці може бути розглянуто тільки у разі збільшення розміру суддівської винагороди після винесення рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020, а саме після 18.02.2020 року, проте після вказаної дати жодні нормативно-правові акти щодо зміни розміру складових такої винагороди не приймались та не розглянуто питання про перерахунок щомісячного грошового довічного утримання суддям у відставці. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.05.2020 року зазначила, що посада судді, який вийшов у відставку до 30.09.2016 року не є рівнозначною посаді судді того самого суду, який пройшов кваліфікаційне оцінювання, а тому підстави для перерахунку грошового утримання відсутні.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав суду заяву про проведення апеляційного розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача з жовтня 2012 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 82% суддівської винагороди, стаж суддівської роботи становить 21 рік 11 місяців 19 днів.

У зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Львівській області позивачу видано довідку від 05.03.2020 року № 448 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вказана довідка видана відповідно до Додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затв. постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ (далі Закон № 1402) зі змінами, рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 про те, що станом на 18.02.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці складає - 126 120 грн, у тому числі;

- посадовий оклад-75672,00 грн;

- доплата за вислугу років - 37836,00 грн;

- доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 7567,20 грн;

- доплата за науковий ступінь - 0, 00 грн;

- доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 0, 00 грн;

- щомісячна доплата відповідно до ч. 6 ст. 135 Закону № 1402 - 0, 00 грн.

17.03.2020 року позивач звернувся із вказаною довідкою та заявою до відповідача для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 18).

Листом від 27.03.2020 року № 1810-2423/М-02/8-1300/20 відповідачем відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з посиланням, зокрема на те, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводиться у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Натомість, після 18.02.2020 не приймались нормативно-правові акти щодо зміни розміру складових такої винагороди (а.с. 19-20).

Положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів; розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій (ст. 130 Конституції України).

Закон № 1402 визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до п. 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону 1402 визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453), крім положень, зазначених у п.п.7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із ч. 1 ст. 142 Закону № 1402 судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ч. 2 ст. 142 Закону № 1402).

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Ч. 4 та 5 ст. 142 Закону № 1402 передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону № 1402 базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402 були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, п. 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453.

Відповідно до п. 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402, до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453.

Законом України від 16.10.2019 року № 193-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019 року, було виключено зазначені вище п.п.22, 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402.

Відповідно до п.24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у п.23 цього розділу, становить з 01.01.2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

П. 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п.25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 зі змінами.

Згідно з ч. 1 ст. 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Ст. 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з 19.02.2020 року - дня наступного за днем ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року № 2-р/2020 Закон № 1402 не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Водночас, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності з 19.02.2020 року факту зміни складових суддівської винагороди судді, якій працює на відповідній посаді, з огляду на таке.

Набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке визнано неконституційним, а тому такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону.

Оскільки до винесення Конституційним Судом України рішення розмір суддівської винагороди був диференційованим в залежності від підтвердження суддею за результатами кваліфікаційного оцінювання відповідності займаній посаді (у разі підтвердження відповідності займаній посаді розмір винагороди більший, ніж до того) та саме після винесення вказаного рішення розмір суддівської винагороди суддів, які не підтверджували відповідність займаній посаді, зрівнявся з суддівською винагородою суддів, що вже підтвердили, тобто вказаний розмір фактично підвищився, що і є підставою для перерахунку довічного грошового утримання.

Таким чином, з 19.02.2020 року у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 1402, оскільки фактично відбулась зміна, по відношенню до позивача, розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, що в свою чергу є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

При цьому, колегія суддів зазначає, що з 01.01.2020 року розмір посадового окладу для судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, та оскільки з 19.02.2020 року втратили чинність обмеження, встановлені п.25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402, позивач має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Рівненського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 03.03.2020 року № 296/2020.

Вказана правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 620/1116/20 від 16.06.2020 року, яке набрало законної сили 07.08.2020 року.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі № 0640/3835/18, оскільки суд у вказаній постанові зазначив, що: «на час звернення ОСОБА_1 до УПФУ в Житомирській області із заявою про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та відмови відповідача у вказаному перерахунку (червень 2018 року), а також розгляду цієї зразкової справи в суді першої інстанції положення п.п. 22, 23 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 були чинними, а тому правильно застосовані судом першої інстанції при вирішенні справи по суті.

Виключення п.п. 22, 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 на підставі Закону № 193-IX та визнання положень пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 такими, що не відповідають Конституції України згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020, є обставинами, які впливають на інше застосування норм матеріального права, ніж у цій зразковій справі, після набрання чинності Законом № 193-IX та постановлення вказаного Рішення Конституційним Судом України. Проте ці обставини не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та результат розгляду цієї зразкової справи по суті».

Тобто у вказаній справі та у справі № 0640/3835/18 правовідносини не є тотожними та різняться за часом виникнення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі № 380/5760/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 23 грудня 2020 року.