Справа № 380/8258/20
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/8258/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Качур Р.П. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничного управління Головного управління ДПС у Львівській області, директора Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Слічної Галини Миколаївни, голови Ліквідаційної комісії Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова Нестора Романа Андрійовича, Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Залізничного управління Головного управління ДПС у Львівській області (далі - відповідач-1), директора Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_2 (далі - відповідач-2), голови Ліквідаційної комісії Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова ОСОБА_3 (далі - відповідач-3), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність уповноважених осіб Залізничного управління Головного управління ДПС у Львівській області, яка полягає у відмові податкового органу щодо обчислення єдиного соціального внеску з доходів, розмір яких зазначено в судових рішеннях Залізничного районного суду м. Львова (справа № 462/421/18, справа № 462/6319/18, справа № 462/3187/20, справа № 462/214/20), які набрали законну силу, що спричинило порушення прав і гарантованих свобод застрахованої особи ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 );

- зобов`язати Залізничне управління Головного управління ДПС у Львівській області провести обчислення єдиного соціального внеску з доходів, розмір яких визначено в судових рішеннях Залізничного районного суду м. Львова (справа № 462/421/18, справа № 462/6319/18, справа № 462/3187/20, справа № 462/214/20), які набрали силу закону;

- відобразити обчислений єдиний соціальний внесок з доходів застрахованої особи ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), розмір яких зазначено в судових рішеннях Залізничного районного суду м. Львова (справа № 462/421/18, справа № 462/6319/18, справа № 462/3187/20, справа № 462/214/20), які набрали силу закону в податковій звітності в порядку і терміни, передбачені діючим законодавством України;

- визнати протиправною бездіяльність голови Ліквідаційної комісії Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова () - директора Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Слічної Галини Миколаївни (юридична адреса: 79008 м. Львів пл. Ринок 1);

- визнати протиправною бездіяльність голови Ліквідаційної комісії Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова - головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 4» (; 79078 м. Львів вул. Симоненка 6А) ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 );

- визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України, яка полягає у відсутності належного контролю за роботою відповідного територіального органу ДПС в реалізації державної політики у сфері податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС, що спричинило порушення прав і законних інтересів позивача у справі.

В обґрунтування позову зазначив, що з 2011 року перебуває у трудових відносинах Комунальною 3-ю стоматологічною поліклінікою м. Львова, з якої судовими рішеннями Залізничного районного суду м. Львова у справах № 462/421/18, № 462/6319/18, № 462/3187/20, № 462/214/20 стягнено заборгованість по заробітній платі. Проте на вимогу, скеровану позивачем до Залізничного управління Головного управління ДПС у Львівській області, провести нарахування обов`язкового внеску з суми нарахованого йому як застрахованій особі доходу, отримав відмову. Звернув увагу суду на те, що на уповноважених осіб Залізничного управління ГУ ДПС у Львівській області покладено обов`язок щодо вжиття заходів впливу та стягнення в разі встановлення фактів несвоєчасного подання звітності по ЄСВ юридичними особами усіх форм власності, про які повідомила зацікавлена особа і які не було виконано. Вважає, що відмова податкового органу від виконання покладених обов`язків щодо обчислення ЄСВ із сум нарахованого доходу застрахованій особі, яка звернулася із відповідною заявою є протиправною бездіяльністю, якою завдано шкоду інтересам Держави.

Також вважає протиправною бездіяльність голови Ліквідаційної комісії Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова () - директора Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Слічної Галини Миколаївни, та голови Ліквідаційної комісії Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова - головного лікаря некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 4» Нестора Романа Андрійовича, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 105 Цивільного кодексу України до ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Виключно ліквідатор юридичної особи є відповідальним за своєчасність і правильність подання звітності контролюючим органам. Просив позов задовольнити.

Ухвалою від 09.10.2020 позовну заяву залишено без руху для усунення її недоліків.

Ухвалою від 28.10.2020 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та залучено до участі у справі як співвідповідача Державну податкову службу України (далі - відповідач-4, ДПС України).

Ухвалою суду від 13.11.2020 у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Ухвалою суду від 30.11.2020 заяву ОСОБА_1 про відвід судді Качур Роксолани Петрівни в адміністративній справі № 380/8258/20 визнано необґрунтованою.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 у складі головуючого судді Хоми О.П. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Качур Р.П. відмовлено.

Ухвалою суду від 07.12.2020 у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи № 380/8258/20 за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Ухвалою суду від 07.12.2020 у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи № 380/8258/20 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Ухвалою суду від 18.12.2020 залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління ДПС у Львівській області (далі - відповідач-5).

Ухвалою суду від 21.12.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про виклик свідка в адміністративній справі № 380/8258/20.

Ухвалою суду від 21.12.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача в адміністративній справі № 380/8258/20.

Ухвалою суду від 21.12.2020 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 про вступ у справу № 380/8258/20 як третьої особи з самостійними вимогами.

Ухвалою суду від 21.12.2020 провадження у справі закрито в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності голови Ліквідаційної комісії Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова () - директора Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Слічної Галини Миколаївни (юридична адреса: 79008 м. Львів пл. Ринок 1), та про визнання протиправною бездіяльності голови Ліквідаційної комісії Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова - головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 4» (; 79078 м. Львів вул. Симоненка 6А) ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ).

Відповідач-4 - ДПС України, надіслав до суду відзив на позовну заяву (вх. № 63760 від 30.11.2020), у якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що позивачем у позовній заяві не наведено доказів існування реального негативного впливу на його права і обов`язки з боку ДПС України та не наведено переконливих доказів того, що ДПС України своїми діями порушила його права, свободи чи законні інтереси. Вказав також на те, що рішення суду може виконуватись у добровільному або примусовому порядку. Отже, особа може виконати рішення суду добровільно - з моменту набрання рішенням законної сили до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Позивач надіслав до суду відповідь на відзив (вх. № 10976 від 02.12.2020), у якому просив задовольнити позов і зазначив про обов`язок фіскального органу провести нарахування суми податків з отриманих доходів. Звернув увагу суду, що порушення його прав полягало у відмові нарахування обов`язкових податків і зборів з доходів, розмір яких і обов`язковість виплати визначені рішенням суду, що набрало законної сили і за проведенням яких платник податків звернувся до податкового органу, а також дотриманні вимог діючого Податкового кодексу України та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Від Головного управління ДПС у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 67443 від 14.12.2020), у якому зазначив, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Головним управлінням ДПС у Львівській області було отримано запити на інформацію від ОСОБА_1 за вх. № 141/ЗПІ від 15.07.2020 та 14.09.2020 за вх. № 205/ЗПІ про нарахування єдиного внеску із доходів, проведення виплати, які визначені рішеннями Залізничного районного суду м. Львова і надано відповідь про те, що Комунальною 3-ю стоматологічною поліклінікою м. Львова () не подаються до податкового органу звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив (вх. № 69004 від 21.12.2020), у якому заперечив проти доводів Головного управління ДПС у Львівській області. Вказав, що у відповіді на інформаційний запит № 29/ЗПІ/13-01-54-01 від 14.12.2020 заступник начальника Головного управління ДПС у Львівській області зазначив, що ОСОБА_6 не надав до органів доходів і зборів державної податкової служби таких звітів і документів: звітів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування; податкового розрахунку сум доходу на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку. Позивач також зазначив, що не є фахівцем, який може достовірно вирахувати суми нарахованих обов`язкових платежів і зборів, для чого він і звернувся до фіскальних органів та суду, оскільки фіскальний орган відмовився визначити суми податків, які необхідно сплатити у бюджет. Крім цього, ОСОБА_1 вважає, що підписант відзиву Головного управління ДПС у Львівській області не має повноважень підписувати процесуальні документи від імені юридичної особи. Просив позов задовольнити.

На адресу суду від відповідача-5 - Головного управління ДПС у Львівській області надійшло клопотання (вх. № 69307 від 22.12.2020), у якому підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, що подавався Головним управлінням ДПС у Львівській області (вх. № 67443 суду від 14.12.2020), вважає вимоги такими, що не підлягають задоволенню та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

На електронну адресу суду від позивача також надходили клопотання (вх. № 10977ел від 02.12.2020 та вх. № 11112ел від 07.12.2020), у яких позивач вказував, що предметом розгляду справи є сума бюджетних коштів, які повинні надійти до бюджету держави, що, на його думку, потребує особливої уваги та ретельного розгляду справи. Просив також перевірити достовірність нарахування обов`язкових платежів і зборів у державний та місцевий бюджети платника податків ОСОБА_7 у справі № 462/6319/18 та правильність нарахування прибуткового податку та наявність звітності у порядку, передбаченому Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Щодо таких тверджень позивача суд зазначає, що нарахування конкретних сум податків не є предметом спору у цій справі. Спірним є питання наявності обов`язку у податкового органу здійснювати обчислення єдиного соціального внеску з доходів застрахованих осіб. Крім цього, суд також враховує, що ухвалою суду від 21.12.2020 провадження у справі в частині позовних вимог про визнання бездіяльності директора Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Слічної Галини Миколаївни та голови Ліквідаційної комісії Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова Нестора Романа Андрійовича, Державної податкової служби України щодо неподання щомісячних звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування закрито. Щодо перевірки достовірності нарахування обов`язкових платежів і зборів у справі № 462/6319/18 суд зазначає, що таке рішення прийнято Залізничним районним судом м. Львова у порядку цивільного судочинства, відтак судовий контроль за його виконанням може бути здійснено в порядку, визначеному розділом VII Цивільного процесуального кодексу України.

Щодо тверджень позивача про відсутність у представника Головного управління ДПС у Львівській області повноважень на підписання відзиву на позовну заяву суд зазначає таке.

Частиною першою статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частиною третьою статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Відповідно до частини четвертої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Таким чином, Кодекс адміністративного судочинства України розмежовує такі юридичні категорії як «представництво» та «самопредставництво».

Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

02 червня 2016 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким внесено зміни до Конституції України, відповідно до яких розділ XV «Перехідні положення» Основного Закону України доповнено пунктом 16-1, підпункт 11 якого передбачає, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» № 1401-VIII від 02.06.2016.

Таким чином, з 01 січня 2020 року представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

Суд звертає увагу на те, що підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України врегульовані лише питання представництва.

Водночас самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Ураховуючи наведене, допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних прав можливий за умови сукупної наявності зазначених умов.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначено її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Статтею 82 Цивільного кодексу України визначено, що на юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах поширюються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Згідно з частиною четвертою статті 87 Цивільного кодексу України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються, окрім Цивільного кодексу України, і спеціальним законом, а саме Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначено статтею 4 вказаного Закону. До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено, що з метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі Єдиний державний реєстр, Реєстр).

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, з-поміж інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 1 цього Закону витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - витяг) - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Відзив на позовну заяву, поданий від імені Головного управління ДПС у Львівській області, підписано представником Головного управління ДПС у Львівській області Орестом Павлішем. При цьому згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (доступні за посиланням https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) керівником Головного управління ДПС у Львівській області (код за ) є Комендат Ігор Юлійович, серед підписантів зазначено ОСОБА_8 з повноваженнями вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (діє виключно в судах України без окремого доручення керівника (самопредставництво суб`єкта владних повноважень) з правом посвідчення копій документів щодо повноважень) - представник.

З огляду на вказане суд критично оцінює твердження позивача про відсутність у представника Головного управління ДПС у Львівській області повноважень на підписання процесуальних документів.

Суд дослідив подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 з 21.09.2011 перебуває у трудових відносинах з Комунальною 3-ю стоматологічною поліклінікою м. Львова та обіймає посаду лікаря-стоматолога-терапевта, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 01.07.2009.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 12.06.2018 у справі № 462/421/18 позов ОСОБА_1 задоволено: стягнено з Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова на користь ОСОБА_1 10057,10 грн заборгованості по заробітній платі за період з серпня по грудень 2017 року.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22.11.2018 у справі № 462/6319/18 позов ОСОБА_1 задоволено: стягнено з Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова на користь ОСОБА_1 16636,00 грн заборгованості по заробітній платі за період з січня по серпень 2018 року.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 08.04.2020 у справі № 462/214/20 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено: стягнено з Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова на користь ОСОБА_1 65401,80 грн невиплаченої заробітної плати та 1176,45 грн компенсації втрат частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, провівши з цієї суми стягнення податків та обов`язкових зборів, які підлягають стягненню.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27.07.2020 у справі № 462/3187/20 позов ОСОБА_1 задоволено: стягнено з Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова на користь ОСОБА_1 23615,00 грн нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Вказані рішення набрали законної сили.

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Залізничного управління ГУ ДПС у Львівській області із запитом на інформацію від 14.07.2020, у якому просив надати копії звітів ЄСВ за період з серпня по грудень 2017 року Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки та копії звітів форми № 1 ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» за 3-ій, 4-ий квартали 2017 року працівників Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова.

Відповідач листом № 31650/10/54.09 від 21.07.2020 надав інформацію такого змісту:

«Залізничне управління ГУ ДПС у Львівській області у відповідь на запит на інформацію від 14.07.2020 (вх. № 141/ЗПІ від 15.07.2020) по Комунальній 3-й стоматологічній поліклініці м. Львова () надає завірені копії даних по ЄСВ за серпень 2017 року та форма 1-ДФ за 3-тій квартал 2017 року та повідомляє про те, що за період з вересня по жовтень 2017 року у звітах з ЄСВ Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова () дані по ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відсутні. Звітність по ЄСВ за період з листопада по грудень 2017 року та звіти форма 1-ДФ за 4-й квартал 2017 року не подавалися. Інформація відсутня в базі даних ІС «Податковий блок».

14 вересня 2020 року позивач звернувся до начальника Залізничного управління ГУ ДПС у Львівській області із запитом на інформацію, у якому просив повідомити дату відображення в обліковій картці платника податків суми ЄСВ, нарахованої з доходу, обов`язковість виплати якого ОСОБА_1 визначена рішеннями Залізничного районного суду м. Львова, що набрали законної сили.

Відповідач у листі-відповіді № 38180/10/13-01-04-20 від 12.09.2020 зазначив про те, що відповідно до даних ІС «Податковий блок» у звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до податкового органу, поданих Комунальною 3-ю стоматологічною поліклінікою м. Львова (), за період з вересня по жовтень 2017 року відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованій особі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відсутні. Звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до податкового органу Комунальною 3-ю стоматологічною поліклінікою м. Львова () з листопада 2017 року не подавалися.

Позивач вважає бездіяльність уповноважених осіб Залізничного управління ГУ ДПС у Львівській області, яка полягає у відмові податкового органу в обчисленні соціального внеску з доходів, розмір яких визначено судовими рішеннями, які набрали законної сили, як і бездіяльність голів Ліквідаційної комісії Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова щодо неподання звітності про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхування за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюється Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до пункту другого частини першої ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до ст. 8 Закону № 2464-VI єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Кошти, що надходять від сплати єдиного внеску та застосування фінансових санкцій відповідно до цього Закону не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів та використовуватися на цілі, не передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону № 2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч. 3 ст. 9 Закону № 2464-VI).

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів доходів і зборів визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 (далі - Інструкція).

У підпункті 1 пункту 1 розділу ІІ Інструкції визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані ним роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з п. 1 розділу ІІІ вказаної Інструкції єдиний внесок згідно із Законом для платників, зазначених у підпункті 1 пункту 1 розділу ІІ цієї Інструкції, щодо кожної застрахованої особи встановлюється в розмірі 22 відсотків на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включаються в основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі у натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці» та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Пунктом 1 розділу ІV Інструкції визначено порядок нарахування єдиного внеску:

1) єдиний внесок нараховується на суми, визначені базою для нарахування єдиного внеску, які не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов`язкових платежів, що відповідно до Закону сплачуються із зазначених сум або за договорами позики, придбання товарів та виплат на інші цілі за дорученням отримувача;

2) єдиний внесок нараховується на суми, визначені базою для нарахування єдиного внеску, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати;

3) єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, в тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Пунктом 3 розділу ІV Інструкції визначено порядок обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунтках 1, 2 (крім тих, які є страхувальниками для осіб, зазначених у абзацах третьому, п`ятому-сьомому підпункту 2 пункту 1 розділу ІІ цієї Інструкції) пункту 1 розділу ІІ цієї Інструкції.

Зокрема, вказаним пунктом визначено, що обчислення єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється щомісяця на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

Нараховані за відповідний календарний місяць суми єдиного внеску сплачуються платниками не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця незалежно від виплати заробітної плати та інших видів виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок.

Платники під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для відповідних платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, визначені підпунктом 6 цього пункту, або за результатами звірки стану розрахунків платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй.

Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі.

Як встановлено судом, рішеннями Залізничного районного суду у справах № 462/421/18, № 462/6319/18, № 462/3187/20, № 462/214/20, які набрали законної сили, на користь позивача стягнено не виплачену заробітну плату.

Позивач зазначає, що цими судовими рішеннями встановлено розмір доходу, який підлягає обов`язковому оподаткуванню.

ОСОБА_1 також звертає увагу на те, що на посадових осіб Залізничного управління ГУ ДПС у Львівській області покладено обов`язок щодо вжиття заходів впливу та стягнення в разі встановлення фактів несвоєчасного подання звітності по ЄСВ юридичними особами усіх форм власності, про які повідомила зацікавлена особа, і вважає, що податковий орган відмовився виконувати покладений на нього обов`язок щодо обчислення ЄСВ із сум нарахованого доходу застрахованій особі, яка звернулася із відповідною заявою, що є протиправною бездіяльністю, якою завдано шкоду інтересам Держави.

Щодо цих доводів позивача суд зазначає таке.

Головним управлінням ДПС у Львівській області було отримано запити на інформацію від ОСОБА_1 про нарахування єдиного внеску із доходів, проведення виплат, які визначено рішеннями Залізничного районного суду м. Львова.

Розглянувши запит на інформацію від 14.07.2020, Головним управлінням ДПС у Львівській області надано відповідь про те, що у звітах з ЄСВ Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова () дані по ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відсутні. Повідомлено також, що звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до податкового органу Комунальною 3-ю стоматологічною поліклінікою м. Львова з листопада 2017 року не подавалися.

Як зазначалося судом вище, процедуру нарахування і сплати єдиного соціального внеску страхувальниками визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». З аналізу положень вказаного Закону судом встановлено, що на податковий орган не покладено обов`язок з обчислення єдиного соціального внеску з доходів, розмір яких визначено, зокрема, рішеннями судів. Обчислення єдиного внеску здійснюється роботодавцем на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

На підставі наявних у матеріалах справи письмових доказів судом встановлено, що роботодавцем позивача - Комунальною 3-ю стоматологічною поліклінікою м. Львова, самостійно не виконано свого обов`язку щодо нарахування та виплати позивачу розміру доходу, який стягнено з Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова у судовому порядку.

Суд вважає необхідним зазначити, що рішення суду, яке набрало законної сили, є індивідуально-правовим актом, що конкретизує зміст правовідносин між сторонами судового спору. Тому воно стає частиною правового порядку в державі, а його обов`язковість як правового акту впливає на всі форми реалізації права (дотримання, використання, виконання) щодо всіх суб`єктів, які знаходяться у сфері поширення його дії. Тому судове рішення не лише зобов`язує відповідача до вчинення певних дій або утримання від їх вчинення, а й уповноважує позивача, конкретизуючи зміст його суб`єктивного права у правовідносинах, спірність яких усуває суд своїм рішенням. Судове рішення визначає межі та порядок реалізації позивачем свого суб`єктивного права. Позивач, таким чином, не може вимагати від відповідача більше, ніж це передбачено судовим рішенням, або в інший спосіб чи в іншому порядку (без зміни способу та порядку виконання судового рішення, що матиме наслідком ухвалення нового акту правосуддя). Тому не можна повністю ототожнювати обов`язковість судового рішення з можливістю його виконання, особливо примусового виконання. Як кожний правовий акт, будь-яке судове рішення, якщо воно набрало законної сили, може впливати на суб`єктів своєї дії через дотримання ними приписів такого судового рішення.

У той же час суд зазначає, що порядок виконання рішення суду чи судового наказу в цивільній справі здійснюється відповідно до розділу VI Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VIII).

Зокрема, статтею 431 ЦПК визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

У той же час, завершальною стадією судового провадження і примусовим виконанням судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) є виконавче провадження, що являє собою сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За невиконання законних вимог державного виконавця винні особи несуть адміністративну відповідальність (стаття 188-13 КУпАП). За умисне невиконання службовою особою вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їхньому виконанню винні особи можуть притягатися до кримінальної відповідальності (ст. 382 Кримінального кодексу України).

До матеріалів справи долучено рішення Залізничного районного суду м. Львова у справах № 462/421/18, 462/6319/18, 462/3187/20, 462/214/20, якими з Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова на користь позивача стягнено невиплачену заробітну плату. Проте в матеріалах справи відсутні відомості чи вказані судові рішення виконано в повному обсязі, чи позивач звертався до органів державної виконавчої служби з метою їх примусового виконання.

Суд зазначає, що у разі стягнення судом невиплаченої заробітної плати роботодавець зобов`язаний включити стягнену суму до фонду оплати праці, попередньо нарахувавши та відобразивши її в бухгалтерському обліку підприємства, а також у встановленому законом розмірі нарахувати та сплатити єдиний соціальний внесок на відповідний казначейський рахунок органу доходів і зборів. Обов`язковою передумовою перерахування єдиного соціального внеску до бюджету є нарахування роботодавцем вказаної в судовому рішенні суми як заробітної плати та її відображення в бухгалтерському обліку.

Натомість Комунальна 3-я стоматологічна поліклініка м. Львова не здійснила нарахування стягнених судом сум, не включила їх до фонду оплати праці та не обрахувала і не сплатила єдиний соціальний внесок до бюджету. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Суд зазначає, що відповідно до пунктів дев`ятого частини першої статті 16 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV від 23.09.1999 (далі - Закон № 1105-XIV) застрахована особа має право на судовий захист своїх прав.

З аналізу вказаної норми слідує, що працівнику надано право безпосередньо в судовому порядку вимагати від страхувальника сплати страхових внесків. Податковий орган не наділений повноваженнями щодо здійснення індивідуального розрахунку сум єдиного соціального внеску, який підлягає сплаті.

Отже, ураховуючи, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Комунальною 3-ю стоматологічною поліклінікою м. Львова, не є страхувальником у розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», не підпадає під жодну із категорій платників єдиного внеску та під поняття платників, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску (як це визначено статтями 4 та 10 вказаного Закону), суд дійшов висновку, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту своїх порушених прав.

Податковий орган не має права підміняти роботодавця в питаннях нарахування та обчислення єдиного соціального внеску. Повноваження податкового органу знаходиться в площині контролю та полягають у своєчасному внесенні відомостей до реєстру страхувальників Державного реєстру. Виконання Головним управлінням ДПС України у Львівській області функцій щодо відображення сум нарахованого ОСОБА_1 єдиного соціального внеску прямо залежить та походить від виконання роботодавцем позивача - Комунальною 3-ю стоматологічною поліклінікою м. Львова, обов`язку щодо подання звітності про суми нарахованої заробітної плати та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відтак до моменту подання звітності з єдиного соціального внеску у податкового органу не виникає обов`язку щодо його відображення.

Суд також враховує ту обставину, що податковий орган наділений повноваженнями з контролю за своєчасністю подання податковими агентами звітності, однак вказане не є предметом спору у цій справі. Крім цього, суд також критично оцінює твердження позивача про те, що 08.07.2020 він звертався до відповідача-1 саме із проханням визначити йому суму податків, які необхідно сплатити в бюджет (про що позивач також зазначив у відповіді на відзив за вх. № 69004 від 21.12.2020), оскільки в ході судового розгляду справи судом встановлено, що такий запит на інформацію ОСОБА_1 стосується надання копій звітів ЄСВ за період з серпня по грудень 2017 року Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки та копій звітів форми № 1 ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» за 3-ій, 4-ий квартали 2017 року працівників Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова. Вказане підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що податковий орган не наділений повноваженнями контролю за виконання судових рішень, відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Ураховуючи відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Залізничного управління Головного управління ДПС у Львівській області, вимоги про зобов`язання відповідача-1 відобразити обчислений єдиний соціальний внесок з доходів застрахованої особи ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), розмір яких зазначено в судових рішеннях Залізничного районного суду м. Львова (справа № 462/421/18, справа № 462/6319/18, справа № 462/3187/20, справа № 462/214/20), які набрали силу закону в податковій звітності в порядку і терміни, передбачені діючим законодавством України, та вимоги до Державної податкової служби України не підлягають задоволенню як похідні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог.

З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

В силу вимог ст. 139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору і такий ним не сплачувався.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний суд.

Суддя Р.П. Качур