Справа № 340/3349/20
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 340/3349/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року (суддя Брегей Р.І.) у справі №340/3349/20 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про визнання протиправною та скасування постанови щодо відкриття виконавчого провадження і стягнення коштів,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_1 №61661274 від 27.03.2020;

-стягнути на користь ОСОБА_1 з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича здійснені в межах виконавчого провадження відрахування із доходів боржника в розмірі 7533 грн. 08 коп.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 27.03.2020 відповідачем відкрито виконавче провадження №61661274 з примусового виконання виконавчого напису №922, виданого 03.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. Дане виконавче провадження відкрито за заявою ТОВ «Вердикт Капітал», в якій останнє, як вважав позивач умисно, зазначило як місце проживання позивача АДРЕСА_1 . Позивач стверджував, що за вказаною адресою ніколи не мешкав та не був зареєстрований. Вказані обставини не були перевірені відповідачем, що, як стверджував позивач, призвело до порушення його прав, в тому числі, на отримання своєї заробітної плати та пенсії. Зазначав, що за змістом статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи. Позивач вважав, що відповідач порушив вимоги наведеної норми закону, оскільки прийняв до виконання виконавчий документ за відсутності документальних доказів фактичного проживання позивача у місті Києві. Просив скасувати спірну постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки вважав, що у приватного виконавця були відсутні законні підстави прийняття виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення коштів з позивача, місцем реєстрації та проживання, місцем роботи якого є місто Кропивницький, і у якого відсутнє будь-яке майно, в тому числі грошові кошти, в м. Києві.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що за приписами статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи. Встановивши, що з 2016 року (за відомостями паспорту громадянина України) місцем проживання позивача є АДРЕСА_2 , суд першої інстанції вказав на те, що у спірному випадку відповідач не мав повноважень на відкриття виконавчого провадження стосовно позивача. Разом з тим, в контексті наведених позивачем аргументів, якими останній обґрунтовує порушення його прав відповідачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Так, з`ясувавши позицію позивача, за якою недотримання приватним виконавцем принципу територіальності виконання провадження в спірному випадку має наслідком порушення його права на отримання заробітної плати та пенсії у повному обсязі, суд вказав на відсутність такого зв`язку та зазначив, що стягнення коштів в спірному випадку відбулось на підставі виконавчого напису нотаріуса, який до цього часу не скасований у судовому порядку. З цих підстав суд вказав, що у приватного виконавця були наявні підстави для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання даного виконавчого напису нотаріуса за місцем проживання (м.Київ), що в ньому зазначене. При цьому, суд зазначив, що питання про повернення незаконно утриманих коштів, які перераховані на користь приватного виконавця та стягувача, слід ставити у провадженні, в якому оскаржується виконавчий напис нотаріуса.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує на те, що під час прийняття виконавчого документу та відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем не проведено жодної перевірки місця знаходження майна позивача і, відповідно, хибно визначено місце виконання виконавчого напису нотаріусу. Зазначає, що судом при вирішенні справи не враховано той факт, що боржник позивач в результаті порушення місця відкриття виконавчого провадження не мав змоги вчасно відреагувати на порушення своїх прав, до теперішнього часу його картки та рахунки арештовані, він не має змоги отримати кошти, які знаходяться на рахунку у зв`язку з його арештом. Вказує, що судом проігноровано, що у позивача відсутнє будь-яке майно в м.Києві, не відкриті жодні рахунки в цьому місті, він мешкає постійно в Кіровоградській області і у зв`язку з тим, що є бойовим офіцером і проходить військову службу в Кіровоградській області, не має змоги постійно проживати в м. Києві.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити без змін рішення суду першої інстанції з огляду на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 03.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. вчинено виконавчий напис №922 про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором Ск-156-000028/11-2007 від 28.11.2007, укладеним з ПАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», в загальній сумі 21 964,18 грн.

За заявою стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання рішення, 27.03.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Романом Васильовичем відкрито виконавче провадження №61661274 з примусового виконання виконавчого напису №922 від 03.03.2020.

Не погодившись із вказаною постановою приватного виконавця позивач звернувся до суду з позовом.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За змістом приписів пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 4 частини другої статті 23 Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (далі Закон №1403-VIII) передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 25 Закону №1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що і Закон №1404-VIII і Закон №1403-VIII визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. Право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. При цьому у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідний виконавчий документ та відкрити виконавче провадження з його виконання.

З матеріалів справи судом встановлено, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження №61661274 від 27.03.2020 оскаржена позивачем до суду з підстав порушення, на його думку, відповідачем правил територіальної юрисдикції діяльності приватних виконавців. Так, обґрунтовуючи неправомірність рішення відповідача, позивач посилається на те, що в спірному випадку у відповідача були відсутні підстави для прийняття виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження у межах виконавчого округу м. Києва, оскільки позивач фактично проживає у м. Кропивницький (Кропивницькій області), майна та відкритих рахунків в м. Києві не має.

З такою позицією позивача суд апеляційної інстанції не погоджується та зазначає наступне.

Так, як встановлено вище, 27.03.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Романом Васильовичем відкрито виконавче провадження №61661274 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Богомолової Д.І. №922 від 03.03.2020 про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в загальній сумі 21 964,18 грн.

У виконавчому документі виконавчому написі №922 від 03.03.2020 зазначено адресу реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 та адресу його проживання - АДРЕСА_4 .

Суду не надано доказів оскарження виконавчого напису нотаріуса та його скасування у визначеному законом порядку, що є підставою для висновку про чинність даного виконавчого документа.

У заяві про примусове виконання напису ТОВ «Вердикт Капітал» зазначило місце реєстрації та місце проживання позивача, які співпадають з даними у виконавчому написі.

За змістом ч.1 ст..24 Закону №1404-VIII передбачено, що право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Фізичні та юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження» (ч.1 ст.27 Закону №1403-VIII).

Отже, з огляду на положення зазначених норм права, саме стягувач наділений правом вибору місця виконання рішення.

Таким чином, отримавши від стягувача заяву та виконавчий напис приватного виконавця, в яких фактичне місце проживання боржника зазначено в м.Києві, що відноситься до виконавчого округу, на території якого відповідач здійснює діяльність, приватний виконавець Клименко В.В. у відповідності до положень статті 24 Закону №1404-VIII мав повноваження прийняти виконавчий документ до виконання та відкрити виконавче провадження з його виконання за місцем проживання боржника.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що а ні Законом №1404-VIII, а ні Законом №1403-VIII не визначено обов`язку державного чи приватного виконавця перевіряти інформацію про фактичне місце проживання/перебування боржника для вирішення питання про прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження, адже відповідні відомості виконавець встановлює на підставі виконавчого документа та заяви про його примусове виконання, поданої стягувачем.

Аналогічна правова позиція щодо відсутності обов`язку у виконавця перевіряти фактичне місцезнаходження боржника, висловлена в ухвалі Верховного Суду від 25 січня 2019 року (справа №511/1342/17).

Посилання позивача на відсутність у нього майна у м. Києві у контексті даного спору суд визнає безпідставними, адже при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження №61661274 виконавець виходив виключно з інформації про місце проживання боржника у м. Києві.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правомірність спірної постанови про відкриття виконавчого провадження №61661274 від 27.03.2020, оскільки винесена відповідачем у спосіб та у порядку, які встановлені Законами України.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року по справі №340/3349/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст. 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 22.12.2020р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк