Справа № 2-а-1217/11/2211
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-1217/11/2211

Головуючий у 1-й інстанції: Гавриленко О.М.

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

22 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11 вересня 2020 року (місце ухвалення - м.Нетішин Хмельницької обл.) у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання провести перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 подав до суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №2-а/1217/11/2211.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11 вересня 2020 року заяву задоволено.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у місячний строк з дати отримання цієї ухвали подати до Нетішинського міського суду Хмельницької області звіт про виконання рішення суду від 22 червня 2011 року у справі №2-а/1217/11/2211.

Не погоджуючись з ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Від позивача до суду надійшли пояснення по справі, у яких останній заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить суд залишити її без задоволення.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що в провадженні Нетішинського міського суду Хмельницької області перебувала адміністративна справа №2-а/1217/11/2211 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області про зобов`язання провести перерахунок пенсії.

Рішенням суду від 22 червня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 у розмірі, передбаченому статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 02 грудня 2010 року неправомірними.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 , як особі постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 1- ї категорії, інваліду третьої групи, виходячи з розрахунку 6 мінімальних розмірів державної пенсії за віком та щомісячної додаткової пенсії заподіяну здоров`ю, в розмірі 50% від зазначеного мінімального розміру державної пенсії, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 02 грудня 2010 року по день припинення права на таку пенсію.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області залишено без задоволення, а рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 червня 2011 року по справі №2-а/1217/11/2211- без змін.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 червня 2011 року у справі №2-а/1217/11/2211 набрало законної сили.

З матеріалів справи встановлено, що згідно постанови Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22.06.2011 у справі №2-а/1217/11/2211 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Нетішин Хмельницької області здійснено перерахунок та виплачено пенсію ОСОБА_1 , як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду ІІІ групи, виходячи з розрахунку 6 мінімальних розмірів державної пенсії за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 50% від розміру державної мінімальної пенсії за віком, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 02 грудня 2010 року по день припинення права на таку пенсію.

ОСОБА_1 нараховано та виплачено в серпні 2011 року в повному розмірі 28032,67 грн за період з 02.10.2010 по 31.07.2011.

Зазначені обставини підтверджуються довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, а також копією розпорядження 110618 від 29.06.2011 (а.с.30) та жодним чином не спростовано позивачем.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що відповідно статті 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" фінансування витрат, пов`язаних реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до Прикінцевих положень законів України про Державний бюджет України на 2011, 2012, 2013. 2014, 2015 роки норми і положення статей 50, та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2011 -2015 роки.

Розміри пенсійних виплат були визначені постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 підтверджена законність повноважень Кабінету Міністрів України встановлювати розмір пенсійних виплат.

У рішенні від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 єдиним судовим органом конституційної юрисдикції було зазначено, що суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Крім того, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року N 76-УІІІ внесено зміни до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, та до ст. 54, згідно якої умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала, внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що відповідачем вчинено дії щодо належного виконання рішення суду, а саме нарахування та виплату належних ОСОБА_1 пенсійних виплат відповідно до законодавства України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин та прийняття рішення у справі. Водночас, зі зміною законодавства, яке регулює спірні правовідносини, рішення суду вичерпує свою дію.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Крім того, у вказаному рішенні Конституційним Судом України також було зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно із ч.1 ст.17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений.

Крім того, право встановлювати тимчасові обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «Валентина Ніканорівна Великода проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційними переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс («золоту середину») до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому ЄСПЛ зазначає, що зменшення розміру пенсії мабуть було зроблено державою через економічну політику і фінансові труднощі.

Таким чином, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Тож, враховуючи зазначене, колегія суддів звертає увагу заявника, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватись, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому, тому подальша дія судового рішення закінчується, коли у законодавство, яке регулювало дані правовідносини, внесено зміни.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст.382 КАС України не в повному обсязі дослідив всі фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22.06.2011.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити.

Ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання провести перерахунок пенсії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22.06.2011 у справі №2а-1217/11/2211 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.