Справа № 380/7406/20
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/7406/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Кулик С.В.,

представника позивача Несторовича Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування постанови про стягнення виконавчого збору, -

встановив:

Головне управління ДПС у Львівській області , місцезнаходження: 79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35 (далі позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) , місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Шашкевича, 1, в якому просить скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Курмана Б.Г. від 31.07.2020 ВП №62643990 щодо стягнення з Головного управління ДПС у Львівській області виконавчого збору у розмірі 18892,00 грн.

Ухвалою від 16.09.2020 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвалою від 12.10.2020 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Ухвалою від 09.12.2020 суд допустив заміну первісного відповідача у справі Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) на належного відповідача відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є фактичне виконання судового рішення. Законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми, розмір збору вираховується з такої суми. При стягненні виконавчого збору без реального виконання рішення суду боржником у разі повернення виконавчого документа стягувача за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

29.10.2020 представник відповідача подав до суду відзив на позову заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору. Оскільки згідно з рішенням суду у справі № 1.380.2019.004393 боржник зобов`язаний особисто вчинити дії, тобто рішення має немайновий характер, то стягненню підлягає виконавчий збір у розмірі 4-ох мінімальних заробітних плат.

У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити повністю.

У судове засідання відповідач явку представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №1.380.2019.004393 позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та скасування рішень задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Львівській області щодо невідображення в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відомостей щодо сплати ОСОБА_1 суми грошових коштів у розмірі 10 498,61 грн, яка була сплачена за вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 3299-17у від 12.05.2015, винесеною Державною податковою інспекцією у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС та суми грошових коштів у розмірі 19794,39 грн, яка була сплачена за вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3299-17у від 15.06.2015, винесеною Державною податковою інспекцією у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС; визнано протиправними та скасовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.09.2016 № Ф-3299-17 У, від 04.11.2016 № Ф-3299-17, від 12.01.2017 № Ф-3299-17, винесені Галицькою об`єднаною державною податковою Інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області; визнано протиправними та скасовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2017 № Ф-3299-17, від 03.10.2017 № Ф-3299-17, від 07.02.2018 № Ф-3299-17, від 12.11.2018 № Ф-3299-17, від 14.01.2019 № Ф-3299-17, від 14.05.2019 № Ф-3299-17, від 03.07.2019 № Ф-3299-17. Зобов`язано Головне управління ДФС у Львівській області внести зміни до інтегрованої картки платника ОСОБА_1 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме відобразити сплачену суму грошових коштів у розмірі 10498,61 грн, яка була сплачена за вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3299-17у від 12.05.2015, винесеною Державною податковою інспекцією у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС та суму грошових коштів у розмірі 19 794,39 грн, яка була сплачена за вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 3299-17у від 15.06.2015, винесеною Державною податковою інспекцією у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС.

08.05.2020 Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №1.380.2019.004393 про зобов`язання Головне управління ДФС у Львівській області внести зміни до інтегрованої картки платника ОСОБА_1 з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме відобразити сплачену суму грошових коштів у розмірі 10498,61 грн, яка була сплачена за вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3299-17у від 12.05.2015, винесеною Державною податковою інспекцією у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС та суму грошових коштів у розмірі 19794,39 грн, яка була сплачена за вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3299-17у від 15.06.2015, винесеною Державною податковою інспекцією у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС.

31.07.2020 відповідач виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62643990 на виконання виконавчого листа від 08.05.2020 № 1.380.2019.004393, виданого Львівським окружним адміністративним судом.

31.07.2020 відповідач виніс постанову про стягнення виконавчого збору ВП №62643990 (далі оскаржена постанова). Вказаною постановою стягнуто з боржника Головного управління ДПС у Львівській області виконавчий збір у розмірі 18892,00 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон України «Про виконавче провадження») визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частин першої, третьої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

У частині четвертій статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

З аналізу вказаних норм вбачається, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Згідно з частиною п`ятою вказаної статті виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності вказаним Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 вказаного Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 зазначеного Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України» та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

З вказаного слідує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 28.04.2020 у справі №480/3452/19.

Суд зазначає, що відповідач на виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» одночасно із прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження виніс постанову про стягнення виконавчого збору.

Суд зауважує, що позивач не надав доказів добровільного виконання рішення суду від 19.11.2019 у справі № 1.380.2019.004393 до 31.07.2020, тобто до прийняття відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження та оскарженої постанови.

Враховуючи, що добровільного виконання рішення не відбулося, державний виконавець правомірно розпочав примусове виконання виконавчого документа та одночасно стягнув виконавчий збір.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що постанова про стягнення виконавчого збору ВП №62643990 від 31.07.2020 прийнята у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження», відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а тому є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Львівській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №62643990 від 31.07.2020 відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення суду складене 22 грудня 2020 року.

Суддя Мричко Н.І.