Справа № 640/12103/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2020 року м. Київ № 640/12103/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, що полягає у не виплаті ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення в період з 16 вересня 2015 по 28 лютого 2018 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 суму індексації грошового забезпечення в період з 16 вересня 2015 по 28 лютого 2018 року.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно у період з 16.09.2015 по 28.02.2018 не було проведено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення. Позивач вважає, що посилання відповідача на відсутність фінансових ресурсів є безпідставними, оскільки обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права нарахування та виплату індексації грошового забезпечення.

Відповідач правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2020 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України та є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення від 08.12.2016 серії НОМЕР_2 (а.с. 4).

Як убачається з матеріалів справи, згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України від 06.11.2017 № 245, ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_3 та всіх видів грошового забезпечення та наказом командувача Національної гвардії України № 146 о/с переміщено у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Наказом командувача Національної гвардії України від 03.05.2019 № 68 о/с ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу (а.с.6).

18.03.2020 позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_4 із заявою щодо нарахування та виплати суми індексації грошового забезпечення за період з 10.09.2015 по лютий 2018 року.

Листом від 01.04.2020 № 77/33-Л-15-Н-252 Військовою частиною НОМЕР_3 повідомлено, що за період з 16 вересня 2015 року по грудень 2015 року ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася, оскільки базовий місяць для нарахування індексації - вересень 2015 року; за період січень - грудень 2016 року нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення на загальну суму 532,30 грн.

У листі зазначено, що за січень - листопад 2017 року військова частина НОМЕР_3 Національної гвардії України виплату здійснити не може, оскільки ОСОБА_1 були нараховані та виплачені основні та додаткові види виплат грошового забезпечення, які затверджені у штатному розписі на 2017 рік в межах виділених асигнувань, відповідно до абз. 11 п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, де визначено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетних фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Також зазначено про те, що оскільки згідно із наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 06.11.2017 №245 заявника виключено зі списків особового складу частини та усіх видів грошового забезпечення та переміщено наказом командувача Національної гвардії України усіх видів забезпечення та переміщено наказом командувача Національне гвардії України від 20.10.2017 № 146 о/с в розпорядження командира військове частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 06.11.2017 р., тому щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з грудню 2017 року по лютий 2018 рік, передбаченої Законом України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 М 2011-XII, Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ, Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-Ш, та постановою Кабінет Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17 липня 2003 року № 1078 рекомендовано звернутись за останнім місцем служби, а саме до військової частини НОМЕР_1 за територіальною належністю.

За результатом звернення позивача. до Військової частини НОМЕР_1 , листом від 16.03.2020 № 60/33-514 Військова частина НОМЕР_1 повідомила, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України за контрактом у період з 06.11.2017 до 04.06.2019, що свідчить про неможливість здійснення нарахувань у період з 10.09.2015 до 06.11.2017. З покликанням на п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 зазначила, що порядок виплати та розміри грошового забезпечення здійснювалися військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України відповідно до вимог законодавства Укради.

Вважаючи що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив йому індексацію грошового забезпечення за період з 16.09.2015 по 28.02.2018, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон України №2232-ХІІ (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин)) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон України №2011-ХІІ (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин)) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону України №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі - Закон України №1282-ХІІ (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до статті 2 Закону України № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону України №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Статтею 5 Закону України № 1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до статті 9 Закону України № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (далі - Порядок № 1078).

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

З аналізу наведених вище нормативно-правових актів, вбачається що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Будь-яких допустимих доказів, які б підтверджували факт нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 16.09.2015 по 28.02.2018 відповідачем до суду не надано.

У листі від 16.03.2020 № 60/33-514 відповідач з покликанням на п. 6 Порядку № 1078, за умовами якого індексація грошового забезпечення здійснюється в межах фінансових ресурсів, зазначив, що індексація грошового забезпечення проводилася відповідачем відповідно до вимог законодавства.

Суд критично ставиться до такої позиції суб`єкта владних повноважень, з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Абзацом 4 цього ж пункту встановлено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Аналізуючи вищенаведену норму, суд зазначає, що індексація грошового забезпечення не повинна бути пов`язана з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

Отже, нормами чинного законодавства чітко передбачені умови, коли повинна проводитись індексація грошового забезпечення, тому відсутність фінансового ресурсу у відповідача не повинна виключати таку обставину як індексація грошового забезпечення позивача.

Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується Військова частина НОМЕР_1 , відсутні кошти на індексацію грошового забезпечення. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що ним протягом 2017 року надсилались до відповідного органу потреби на виділення додаткових коштів для виплати військовослужбовцям індексації грошового забезпечення.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо неможливості здійснення позивачу нарахувань грошового забезпечення у період з 10.09.2015 по 06.11.2017, оскільки позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_5 Національної гвардії України за контрактом у період з 06.11.2017 до 04.06.2019, суд зазначає наступне.

Як було зазначено судом вище, позивач був виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України не у зв`язку із переведенням для подальшого проходження служби до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Згідно з наказом командувача Національної гвардії України від 03.05.2019 № 68 о/с позивач звільнений з військової служби у запас відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «б», а наказом командира Військової частини НОМЕР_5 від 04.06.2019 № 122 виключений зі списків особового складу та усіх видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 293 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Відтак, враховуючи, що позивач був звільнений з військової служби саме з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, то і виплату індексації грошового забезпечення за спірний період, повинна була здійснити Військова частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не нараховував та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 16.09.2015 по 28.02.2018, з урахуванням чого вважає за належне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з за період з 16.09.2015 по 28.02.2018.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись стаття 2, 5-11, 14, 72-77, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, що полягає у не виплаті ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення в період з 16 вересня 2015 по 28 лютого 2018 року.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (ідентифікаційний код: НОМЕР_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) суму індексації грошового забезпечення в період з 16 вересня 2015 по 28 лютого 2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя Т.П. Балась