Справа № 400/2949/20
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 грудня 2020 року м. Київ № 400/2949/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши адміністративну справу за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі,

в с т а н о в и в:

22 липня 2020 р. до Миколаївського окружного адміністративного суду звернулась Національна академія внутрішніх справ (далі - позивач) з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у розмірі 49 611 грн. 27 коп.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 6 серпня 2020 р. відкрито спрощене позовне провадження у цій справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2020 р. за клопотанням представника відповідача цю справу передано на розгляд до Київського окружного адміністративного суду з тих підстав, що відповідач проживає на території Київської області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2020 р. прийнято адміністративну справу до свого провадження та вирішено, що вказана справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

15 грудня 2020 р. від представника відповідача надійшла заява про застосування наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду та залишення позовної заяви без розгляду. Вказана заява обґрунтована тим, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою.

21 грудня 2020 р. до суду від представника позивача надійшли пояснення на заяву про застосування наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду та залишення позовної заяви без розгляду, згідно з якою цей строк не пропущено, а строк подання до адміністративного суду саме цього позову була обумовлена попереднім зверненням з позовом до суду загальної юрисдикції.

По суті поданого відповідачем клопотання та наданих позивачем пояснень суд зазначає про таке.

Згідно з приписами ч. 13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається. Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

У клопотанні відповідача зазначається, що цей строк повинен бути врегульований ч.5 ст.122 КАС України і тому визначається як місячний строк. Позивач стверджує, що підлягає застосуванню шестимісячний строк звернення до суду.

Разом з тим, ні позивачем, ні відповідачем не взято до уваги, що у даному випадку до суду звернувся саме суб`єкт владних повноважень і тому для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень названими приписами ст.122 КАС України встановлено тримісячний строк. З цього приводу ні клопотань, ні пояснень позивачем не надавалося.

Суд зазначає, що 25 серпня 2014 р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 14-560 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. 3 квітня 2019 р. на підставі наказу ГУ НП в Миколаївській області №107 о/с відповідача звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням).

У зв`язку з отриманням 15 квітня 2019 р. інформації від Головного управління НП в Миколаївській області про звільнення відповідача зі служби в поліції за власним бажанням до закінчення передбаченого тримісячного терміну після закінчення навчання 11 вересня 2019 р. позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області (справа № 484/4445/19) відповідно до норм законодавства та судової практики щодо розгляду справ про відшкодуванню витрат, пов`язаних з утриманням осіб у навчальному закладі.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 січня 2020 р. позовні вимоги у справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі - задоволено повністю.

17 лютого 2020 р. ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 січня 2020 р. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 23 березня 2020 р. рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 січня 2020 р. скасовано, провадження у справі № 484/4445/18 за позовом позивача до відповідача про відшкодування витрат за період навчання закрито.

Судом встановлено, що листом Головного управління НП в Київській області від 11 квітня 2019 р. № 2252/14-19 позивача повідомлено про звільнення відповідача зі служби в поліції. Цей лист отримано позивачем 15 квітня 2019 р., що підтверджується штампом про реєстрацію вхідної кореспонденції. До суду з цим адміністративним позовом вперше позивач звернувся у вересні 2019 р., а отже, з пропуском 3-х місячного строку звернення до суду.

У зв`язку з цим суддя зазначає, що позивачем було пропущено 3-х місячний строк звернення до суду вперше, цей строк звернення судом не поновлювався, відповідне клопотання про його поновлення судом не вирішувалося і до суду не подавалося.

Суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі №357/6560/17.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства у вересні 2019 року, тобто з вже з пропуском строку звернення до суду, встановленого ч.2 статті 122 КАС України.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з вимогами частиною другою статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 р. за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 р. за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Щодо застосування строку позовної давності в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд зазначив, що дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Тобто практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Докази, які б підтверджували поважність причин звернення до суду, у тому числі в порядку цивільного судочинства, в межах строку, визначеного частиною п`ятої статті 122 КАС України, позивачем не надано, як не надано і клопотання про поновлення такого строку.

Згідно з вимогами ч. 14 ст. 171 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду (ч. 15 ст. 171 КАС України).

Указані недоліки повинні бути усунені шляхом надання суду клопотання про поновлення строку звернення до суду, документів та обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 161, 169, 171 КАС України, суд -

у х в а л и в:

1. Позовну заяву Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, - залишити без руху.

3. Установити позивачеві п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

4. Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде залишена без розгляду відповідно частини 15 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Журавель В.О.