Справа № 380/6455/20
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №380/6455/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шиц А.А.,

представника позивача Ікавого М.Р.,

представника відповідача Паращак І.В.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, із вимогами:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії державного службовця, викладену у листі №4244-4305/К-03/8-1300/20 від 30.06.2020 року;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи у Львівському відділенні Київського науково-дослідного інституту судових експертиз: на посаді молодшого наукового співробітника сектору судових автотехнічних досліджень з 08.10.1979 року по 01.10.1984 року; на посаді виконуючого обов`язки старшого наукового співробітника до проходження конкурсу з 01.10.1984 року по 27.11.1984 року; на посаді старшого наукового співробітника сектору судових автотехнічних досліджень у період з 21.11.1984 року по 01.06.1995 року, що становить 15 років 07 місяців 24 дні;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 27.05.2020 року пенсію державного службовця, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, у розмірі 60 % від заробітку, зазначеного у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 27.01.2020 року за №424/10-2020 та довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за №420/10-2020 від 27.01.2020 року, до яких включені всі види оплати праці, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

-встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в переведенні його на пенсію державного службовця суперечить приписам п.8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283, порушує його права і соціальні гарантії та є протиправною.

Ухвалою судді від 13.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом у судове засідання) сторін.

04.09.2020 року від відповідача засобами поштового зв`язку надійшов до суду відзив на позовну заяву, у якому останній проти наявності правових підстав для переведення позивача на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу» заперечував, з тих мотивів, що відсутні підстави для зарахування стажу роботи позивача на посадах молодшого наукового співробітника, виконуючого обов`язки старшого наукового співробітника до проходження конкурсу, старшого наукового співробітника сектору науково-дослідного інституту судових експертиз за період з 08.10.1979 року по 01.06.1995 року у Львівському відділенні Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016 року «Про затвердження порядку обчислення стажу державної служби».

22.09.2020 року від представника позивача засобами електронного зв`язку надійшла до суду відповідь на відзив, в якій він додатково обґрунтував позовні вимоги.

29.10.2020 року представник позивача засобами електронного зв`язку надіслав до суду заяву про уточнення позовних вимог, яку судом прийнято до розгляду.

Так, згідно цієї заяви позивач просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця, викладене у листі №4244-4305/К-03/8-1300/20 від 30.06.2020 року;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи у Львівському відділенні Київського науково-дослідного інституту судових експертиз: на посаді молодшого наукового співробітника сектору судових автотехнічних досліджень з 08.10.1979 року по 01.10.1984 року; на посаді виконуючого обов`язки старшого наукового співробітника до проходження конкурсу з 01.10.1984 року по 27.11.1984 року; на посаді старшого наукового співробітника сектору судових автотехнічних досліджень у період з 21.11.1984 року по 01.06.1995 року, що становить 15 років 07 місяців 24 дні;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з 27.05.2020 року на пенсію державного службовця, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, визначивши її у розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 27.01.2020 року за №424/10-2020 та довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за №420/10-2020 від 27.01.2020 року, до яких включені всі види оплати праці, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Представник позивача позовні вимоги у судовому засіданні підтримав, з підстав, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву, просив суд позов задоволити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечила, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши доводи та заперечення сторін, дослідивши зібрані в справі докази, об`єктивно оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.

Як свідчать матеріали справи та не заперечувалося сторонами, з 11.01.2017 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із записами трудової книжки, у ОСОБА_1 наявний стаж роботи, а саме:

-08.10.1979 року - позивач прийнятий на посаду молодшого наукового співробітника сектору судових автотехнічних досліджень (Львівського відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз);

-01.10.1984 року - призначеий на посаду виконуючого обов`язки старшого наукового співробітника до проходження конкурсу (Львівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз);

-27.11.1984 року - затверджений на посаді старшого наукового співробітника сектору судових автотехнічних досліджень (Львівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз);

-01.06.1995 року - звільнений у зв`язку з ліквідацією установи;

-01.06.1995 року - переведений тимчасово до проведення конкурсу на посаду старшого наукового співробітника лабораторій судових авто технічних досліджень (Львівського науково-дослідницького інституту судових експертиз);

-18.10.1995 року - затверджений на 5-річний термін на посаді старшого наукового співробітника, як обраного за конкурсом, лабораторій судових автотехнічних досліджень (Львівського науково-дослідницького інституту судових експертиз);

-20.10.1995 року - присвоєно другий кваліфікаційний клас судового експерта, сьомий ранг державного службовця;

-29.12.1998 року - присвоєно ОСОБА_1 перший кваліфікаційний клас судового експерта і шостий ранг державного службовця;

-01.02.2006 року - переведений на посаду завідувача лабораторією судово-автотехнічних досліджень (Львівського науково-дослідницького інституту судових експертиз);

-08.10.2009 року - присвоєно вищий кваліфікаційний клас судового експерта та 5-й ранг державного службовця;

-10.10.2011 року - переведений на посаду завідувача відділу авто технічних досліджень (Львівського науково-дослідницького інституту судових експертиз);

-01.12.2014 року - переведений на посаду завідувача лабораторії автотехнічних досліджень (Львівського науково-дослідницького інституту судових експертиз);

-13.01.2020 року - звільнений із займаної посади за згодою сторін на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України.

Трудовий стаж позивача становить 40 років 03 місяці 05 днів.

27.05.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію державного службовця.

За результатами розгляду заяви позивача відповідачем прийнято рішення від 30.06.2020 року №4244-4305/К-03/8-1300/20 про відмову в переведенні на пенсію держслужбовця. При цьому, відмову відповідач обґрунтував тим, що відсутні підстави для зарахування стажу роботи позивача на посадах молодшого наукового співробітника, виконуючого обов`язки старшого наукового співробітника до проходження конкурсу, старшого наукового співробітника сектору науково-дослідного інституту судових експертиз за період з 08.10.1979 року по 01.06.1995 року у Львівському відділенні Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016 року «Про затвердження порядку обчислення стажу державної служби».

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає та враховує наступне.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.08.1995 року №558-р «Про віднесення деяких посад працівників державних спеціалізованих установ до категорій посад державних службовців» віднесено посади, що займають судові експерти державних спеціалізованих установ, вищого, І та II кваліфікаційного класу - до третьої категорії посад державних службовців, III кваліфікаційного класу - до четвертої категорії, IV кваліфікаційного класу - до п`ятої категорії, V кваліфікаційного класу - до шостої категорії посад державних службовців.

08.04.2011 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України №314, пунктом 11 якої скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.08.1995 року №558-р «Про віднесення деяких посад працівників державних спеціалізованих установ до категорій посад державних службовців».

Так, посада судового експерта у період з 31.08.1995 року по 08.04.2011 року відносилася до категорій посад державних службовців.

Враховуючи наведене, за час дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.08.1995 року №558-р «Про віднесення деяких посад працівників державних спеціалізованих установ до категорій посад державних службовців» у період з 31.08.1995 року по 08.04.2011 року стаж ОСОБА_1 як державного службовця становить 15 років 5 місяців 19 днів та як вбачається із рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, такий не оспорюється.

01 травня 2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» №889-VІІІ (надалі по тексту - Закон №889-VIII), згідно ч.2 Прикінцевих та перехідних положень якого, визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІ1 (надалі по тексту - Закон №3723-Х1І), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно п.12 Перехідних положень Закону №889-VІІІ, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії, відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Статтею 37 Закону №3723-ХП передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», утому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, доказуванню підлягає стаж роботи на посадах, які відносяться до посад державної служби.

До набрання чинності Закону №889-VІІІ діяв «Порядок обчислення стажу державної служби», затверджений постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 року (надалі по тексту - Порядок №283).

Згідно п.1 Порядку №283, цим Порядком визначаються посади і органи, попередній час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

В силу п.5 Порядку №283, обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України №1267 від 14.07.1999 року «Про внесення змін і доповнень до пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби» п.3 даного Порядку доповнено абзацом такого змісту: до стажу державної служби включається, також стаж наукової роботи, набутий в державних установах, організаціях, закладах на посадах, визначених переліком посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію, відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 1992 року, №12, ст.165).

Постановою Кабінету Міністрів України №923 від 14.07.1999 року «Про перелік посад наукових працівників державних наукових установ, організацій та посад науково-педагогічних працівників державних вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на одержання пенсії та грошової допомоги при виході на пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» у п.3 Державні наукові установи та організації (їх філії) підпорядковані центральним органам виконавчої влади визначено, що до вказаних посад відносяться посади: керівник (генеральний директор, установи та організації директор, начальник) установи, (їх філії), організації (їх філій); заступник підпорядковані керівника (генерального директора, центральним органам директора, начальника) з основного виконавчої влади напряму діяльності установи, організації (їх філій); учений секретар установи, організації (їх філій); генеральний конструктор; заступник генерального конструктора; головний інженер (технолог, конструктор, інший спеціаліст) установи, організації (їх філій); заступник інженера (технолога, конструктора, іншого спеціаліста) установи, організації (їх філій) з основного напряму діяльності; керівник (начальник, завідувач), головний спеціаліст та провідний інженер (технолог, конструктор, інший спеціаліст), головний науковий співробітник, провідний науковий співробітник, старший науковий співробітник, науковий співробітник, молодший науковий співробітник підрозділу (відділення, відділу, лабораторії, бюро, сектору, бригади, групи тощо) з основного напряму діяльності установи, організації (їх філій); головний інженер (технолог, конструктор, інший спеціаліст) напряму, проекту.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2004 року, №14, ст.198) доповнено Закон України «Про наукову і науково-технічну діяльність» статтями: 22-1,22-2, 22-3.

Так, статтею 22-1 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», визначено перелік посад наукових працівників, до яких, серед іншого відносяться: посада молодшого наукового співробітника та посада старшого наукового співробітника.

У відповідності до приписів ст.22-3 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», до стажу наукової роботи зараховується час роботи на посадах наукових працівників, визначених статтею 22-1 цього Закону.

Окрім цього, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (Відомості ВерховноїРади України (ВВР), 2004 року, №14, ст.198 ) текст ст.24 ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність» викладено у новій редакції.

Відповідно до абз.53 ст.24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», для осіб, які працюють на посадах, що згідно із законодавством відносяться до посад державного службовця, попередній стаж наукової роботи, набутий в державних установах, організаціях, закладах, зараховується до стажу державної служби незалежно від наявності перерв у роботі, а для осіб, які працювали (працюють) на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників, попередній стаж державної служби зараховується до стажу наукової роботи незалежно від наявності перерв у роботі.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що до стажу державної служби зараховується період роботи позивача у Львівському відділенні Київського науково-дослідного інституту судових експертиз:

-на посаді молодшого наукового співробітника сектору судових автотехнічних досліджень з 08.10.1979 року по 01.10.1984 року;

-на посаді виконуючого обов`язки старшого наукового співробітника до проходження конкурсу з 01.10.1984 року по 27.11.1984 року;

-на посаді старшого наукового співробітника сектору судових автотехнічних досліджень у період з 21.11.1984 року по 01.06.1995 року.

Таким чином, суд відзначає, що беручи до уваги наведене, безперервний стаж роботи ОСОБА_1 , який необхідно зарахувати до стажу державного службовця за період з 08.10.1979 року по 01.06.1995 року становить 15 років 07 місяців та 24 дні.

Тож, загальний стаж позивача як державного службовця становить 31 рік і 06 місяців (тобто, 15 років 05 місяців та 19 днів стажу державної служби, який не є спірним + 15 років 07 місяців та 24 дні стажу, який зараховується до стажу державного службовця).

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.22 Конституції України, конституційні права гарантуються та не можуть бути скасованими або звуженими. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускаються звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Таким чином, оскільки, як з`ясовано судом, у позивача наявний стаж на посаді державної служби понад 20 років, станом на день звернення із заявою про перерахування/переведення пенсії його вік становив 63 роки, а тому ОСОБА_1 має право на переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця, відповідно до Закону №3723-ХІІ.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 року у справі №586/965/16-а, від 10.07.2018 року у справі №591/6970/16-а, від 27.12.2019 року у справі №500/2565/18.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В силу ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з нормами ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться витрати на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 2522,40 грн., сплачений при зверненні до суду із даним позовом.

Керуючись ст.ст.2, 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця, викладене у листі №4244-4305/К-03/8-1300/20 від 30.06.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи у Львівському відділенні Київського науково-дослідного інституту судових експертиз: на посаді молодшого наукового співробітника сектору судових автотехнічних досліджень з 08.10.1979 року по 01.10.1984 року; на посаді виконуючого обов`язки старшого наукового співробітника до проходження конкурсу з 01.10.1984 року по 27.11.1984 року; на посаді старшого наукового співробітника сектору судових автотехнічних досліджень у період з 21.11.1984 року по 01.06.1995 року, що становить 15 років 07 місяців 24 дні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з 27.05.2020 року на пенсію державного службовця, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, визначивши її у розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 27.01.2020 року за №424/10-2020 та довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за №420/10-2020 від 27.01.2020 року, до яких включені всі види оплати праці, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 21.12.2020 року.