Справа № 520/3446/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 р.Справа № 520/3446/2020

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Кононенко З.О. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання - Олійник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фідлайф" на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Біленський О.О., м. Харків) від 23.07.2020 року (повний текст рішення складено 23.07.2020 р.) по справі №520/3446/2020 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фідлайф" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фідлайф" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми Ш № від 02 березня 2020 року, яким ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" нараховано штраф у розмірі 227040.29 гривень:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми Ш № від 02 березня 2020 року, яким ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" нараховано штраф у розмірі 45353,10 гривень.

16.07.2020 року представником позивача подано до суду першої інстанції заяву про зменшення розміру позовних вимог, яка була прийнята судом до розгляду, згідно якої позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми "III № від 02 березня 2020 року, яким ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" нараховано штраф у розмірі 227040,29 гривень;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми "III № від 02 березня 2020 року, яким ГОВ "Торговий дім "Фідлайф" нараховано штраф у розмірі 44846,40 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 28.01.2020 року Головним управлінням ДПС у Харківській області відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та ст. 76 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) проведено камеральну перевірку ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" з питання термінів сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість за лютий 2018 року, березень 2018 року, лютий 2019 року, вересень 2019 року, жовтень 2019 року. За результатами проведеної перевірки відповідачем було складено Акт №349/20-40- 56-04-05/40514620 від 28.01.2020 року «Про результати камеральної перевірки ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" з питання дотримання термінів сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість за лютий 2018 року, березень 2018 року, лютий 2019 року, вересень 2019 року, жовтень 2019 року». Відповідно до Акту перевірки відповідач вважає, що ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" несвоєчасно сплатив узгоджені податкові зобов`язання з ПДВ за податковою декларацією з ПДВ за лютий 2018 року від 16.03.2018 року № , податковою декларацією з ПДВ за березень 2018 року від 18.04.2018 року №, податковому повідомленню-рішенню від 12.02.2019 року №201411, податковою декларацією з ПДВ за вересень 2019 року від 16.10.2019 року №, податковою декларацією з ПДВ за жовтень 2019 року від 19.112019 року №, чим порушено вимоги п.п.57.1, 57.3 ст.57 Податкового кодексу України, в результаті чого контролюючим органом нарахований штраф відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України. За результатами перевірки відповідачем прийняті податкове повідомлення - рішення форми Ш № від 02 березня 2020 року, яким ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" нараховано штраф у розмірі 227040,29 гривень та податкове повідомлення - рішення форми Ш" № від 02 березня 2020 року, яким ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" нараховано штраф у розмірі 45353,10 гривень. Представник позивача вказав, що ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" виконуючи припис п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України повністю та у встановлені законодавством строки належним чином виконало всі свої податкові зобов`язання по поданим податковим деклараціям з ПДВ. При цьому, грошові кошти, які призначались на сплату поточних грошових зобов`язань за перевіряємий період, відповідач спрямував на погашення податкового боргу за минулий період. Наслідком таких дій контролюючого органу стало те, що затримка у сплаті суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у минулому періоді, перевищила встановлені терміни, у зв`язку з чим контролюючий орган на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України застосував до ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" штрафні санкції у розмірі 10 та 20 відсотків від суми погашеного податкового зобов`язання. На думку позивача, законодавець наділив правом податковий орган застосовувати штраф до платника податку у випадку сплати суми грошового зобов`язання, зазначеної в платіжному дорученні з затримкою сплати, проте не наділив правом податковий орган застосовувати штраф при виконанні п.9 ст.87 Податкового кодексу України в разі зарахування коштів, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашений податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Отже, у випадку погашення відповідачем раніше існуючого податкового боргу товариства за рахунок своєчасно сплачених ним грошових зобов`язань за платежем «податок на додану вартість» є дією відповідача, а не товариства, а тому в діях ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" у випадку застосування п.87.9 статті 89 ПК України відсутній склад податкового правопорушення, яке полягає у несвоєчасній сплаті грошових зобов`язань за платежем «податок на додану вартість» за відповідні періоди, що у свою чергу свідчить про неправомірність застосування штрафних санкцій, передбачених статтею 126 ІІК України за несвоєчасну сплату таких зобов`язань. З огляду на викладене позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 року було відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 року та прийняти нове рішення, яким визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми Ш № від 02 березня 2020 року, яким ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" нараховано штраф у розмірі 227040.29 гривень: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми Ш № від 02 березня 2020 року, яким ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" нараховано штраф у розмірі 45353,10 гривень.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що як вбачається з розрахунку штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, який зазначений в Акті перевірки та у Додатках до податкових повідомлень - рішень, Відповідач нарахував штрафні санкції за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань за наступними документами:

- Податкова декларація з ПДВ за лютий 2018 року від 16.03.2018 р. №;

- Податкова декларація з ПДВ за березень 2018 року від 18.04.2020 р. №;

- Податкове повідомлення-рішенню від 12.02.2019 р. №1;

- Податкова декларація з ПДВ за вересень 2019 р. від 16.10.2019 р. №;

- Податкова декларація з ПДВ за жовтень 2019 р. від 19.11.2019 р. №.

Апелянт вказує на те, що податкове повідомлення-рішенню від 12.02.2019 р. №1 було оскаржено позивачем в судовому порядку. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року по справі №520/1769/19 адміністративний позов ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" до Головного управління ДФС у Харківській про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення був задоволений, визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення - рішення форми «Р» №1 від 12.02.2019 року. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року по справі №520/1769/19 відмовлено у задоволенні позову ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" про скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області форми «Р» № 1 від 12.02.2019 року. Позивач не погоджуючись з Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року по справі № 520/1769/19 та подав касаційну скаргу. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року по справі №520/1769/19 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «ТД «ФІДЛАЙФ» на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2019 у справі №520/1769/19 за адміністративним позовом ТОВ «ТД «ФІДЛАЙФ» до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення форми «Р» № 1 від 12.02.2019 р.

Тобто відтермінування строку сплати грошового зобов`язання на період оскарження податкового повідомлення - рішення наступає у разі фактичного застосування платником податків відповідної процедури оскарження.

Крім того, апелянт зазначає, що виконуючи припис п. 57.1. ст. 57 Податкового кодексу України («платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом») повністю та у встановлені законодавством строки належним чином виконало всі свої податкові зобов`язання по поданим податковим деклараціям з ПДВ, а саме:

- Податкова декларація з ПДВ за вересень 2019 року номер: від 16.10.2019 р. на суму ПДВ 345 850,00 гривень, яка була повністю та своєчасно сплачена, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 2708 від 21.10.2019 р. на суму 35000,00 грн., № 2748 від 23.10.2019 р. на суму 45000,00 грн., № 2790 від 24.10.2019 р. на суму 45000,00 грн., № 2814 від 25.10.2019 р. на суму 45000,00 грн., № 2855 від 28.10.2019 р. на суму 45000,00 грн., № 2875 від 29.10.2019 р. на суму 80000,00 грн., № 2894 від 30.10.2019р. на суму 80000,00 грн.;

- Податкова декларація з ПДВ за жовтень номер від 19.11.2019 р. на суму ПДВ 102614.0 гривень, яка була повністю та своєчасно сплачена, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 3307 від 25.11.2019 р. на суму 23000,00 грн., № 3340 від 26.11.2019 р. на суму 20000,00 грн., № 3345 від 27.11.2019 р. на суму 20000,00 грн, № 3351 від 28.11.2019 р. на суму 20000,00 грн., № 3359 від 29.11.2019 р. на суму 20000,00 грн.;

- Податкова декларація за листопад номер від 19.12.2019 р. на суму ПДВ 1709314.0 грн, яка була повністю та своєчасно сплачена, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 2894 від 30.10.2019 року на суму 80000,00 грн, № 3478 від 09.12.2019 р. на суму 100000,00 грн., № 3505 від 10.12.2019 р. на суму 50000,00 грн, № 3542 від 11.12.2019 р. на суму 100000,00 грн., № 3548 від 12.12.2019 р. на суму 100000,00 грн., № 3574 від 13.12.2019 р. на суму 50000,00 грн., № 3614 від 17.12.2019 р. на суму 246000,00 грн., № 3620 від 18.12.2019 р. на суму 100000.0 грн., № 3622 від 18.12.2019 р. на суму 900000,00 грн.;

- Податкова декларація за грудень номер від 17.01.2020 р. на суму ПДВ 104301,00 грн., яка була повністю та своєчасно сплачена, що підтверджується платіжним дорученням № 469 від 30.01.2020 р. на суму 105000,00 грн.,

Отже апелянт вважає, що ним було дотримано вимоги п.57.1 ст. 57 ПК України та самостійно сплачено суму податкового зобов`язання, зазначеного у поданих ним податкових деклараціях у повному розмірі.

Позивач зазначає, що законодавець наділив податковий орган правом зарахування коштів, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення його податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного самим платником податків, у зв`язку з чим зміст графи «призначення платежу» у платіжних дорученнях не має значення, що випливає із приписів п. 87.9 ст. 87 ПК України. Разом з тим, позивач вважає, що згідно з положеннями ст. 126 ПК України податковий орган може застосовувати штраф до платника податку за затримку сплати ним суми самостійно визначеного грошового зобов`язання за призначенням, визначеним в платіжному дорученні, проте не має законодавчо визначених повноважень застосовувати штраф в разі самостійного спрямування коштів, сплачених таким платником податків незалежно від напряму сплати, в рахунок погашення його податкового боргу згідно з черговістю виникнення при виконанні приписів п. 87.9 ст. 87 ПК України, оскільки вказаною нормою визначені дії, які зі сплаченими коштами зобов`язані здійснювати органи державної податкової служби в погашення податкового боргу та не встановлено відповідальності платника податків внаслідок вчинення вказаних дій контролюючим органом.

Таким чином, оскільки податковий орган не наділений законом правом застосовувати штраф при виконанні приписів п. 87.9 ст. 87 ПК України в разі зарахування коштів, що сплатив позивач в якості самостійно визначеного у податковій декларації зобов`язання, тому збільшення суми грошового зобов`язання підприємству (шляхом прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) порушує право позивача мирно володіти своїм майном (грошима), а отже є протиправною діяльністю контролюючого органу згідно з нормами чинного законодавства України та судової практики Європейського суду з прав людини, та фактично є втручанням державних органів у мирне володіння майном платника податку.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що фахівцями Головного управління ДПС у Харківській області відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та ст. 76 Податкового кодексу України 28.01.2020 року проведена камеральна перевірка ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" з питання дотримання термінів сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість за лютий 2018 року, березень 2018 року, лютий 2019 року, вересень 2019 року, жовтень 2019 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем було складено Акт №349/20-40- 56- 04-05/40514620 від 28.01.2020 року «Про результати камеральної перевірки ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" з питання дотримання термінів сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість за лютий 2018 року, березень 2018 року, лютий 2019 року, вересень 2019 року, жовтень 2019 року», яким встановлено, що ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" несвоєчасно сплатив узгоджені податкові зобов`язання з ПДВ за податковою декларацією з ПДВ за лютий 2018 року від 16.03.2018 року №, податковою декларацією з ПДВ за березень 2018 року від 18.04.2018 року №, податковому повідомленню-рішенню від 12.02.2019 року № 1, податковою декларацією з ПДВ за вересень 2019 року від 16.10.2019 року № , податковою декларацією з ПДВ за жовтень 2019 року від 19.112019 року №, чим порушено вимоги п.п.57.1. 57.3 ст.57 Податкового кодексу України, в результаті чого контролюючим органом нарахований штраф відповідно до п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України.

ТОВ "Торговий дім "Фідлайф", не погоджуючись з висновками акту перевірки, надала свої письмові заперечення №210 від 17.02.2020 року, які були розглянуті відповідачем та листом від 27.02.2020 року №7620/10/20-40-56-04-16 повідомлено про залишення висновків акту перевірки без змін.

За результатами перевірки відповідачем прийняті податкове повідомлення - рішення форми Ш № від 02 березня 2020 року, яким ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" нараховано штраф у розмірі 227040,29 гривень та податкове повідомлення - рішення форми Ш № від 02 березня 2020 року, яким ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" нараховано штраф у розмірі 45353.10 гривень.

При цьому, позивачем було зменшено позовні вимоги та визнано правомірність нарахування відповідачем штрафних санкцій у розмірі 506,70 грн. за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з ПДВ за податковою декларацією з ПДВ за лютий 2018 року від 16.03.2018 року № та податковою декларацією з ПДВ за березень 2018 року від 18.04.2018 року №, визначені у податковому повідомленні - рішенні форми ІТГ № від 02 березня 2020 року.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями - рішеннями № від 02 березня 2020 року та № від 02 березня 2020 року в частині нараховування штрафу у розмірі 44846,40 гривень, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої виходив з того, що позивач не спростовав встановлених актом перевірки порушень, а тому податкове повідомлення - рішення форми "III № від 02 березня 2020 року, яким ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" нараховано штраф у розмірі 227040,29 гривень та податкове повідомлення - рішення форми "III № від 02 березня 2020 року, яким ГОВ "Торговий дім "Фідлайф" нараховано штраф у розмірі 44846,40 гривень є правомірними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Предметом оскарження у справі є податкові повідомлення-рішення форми Ш № від 02 березня 2020 року та форми Ш № від 02 березня 2020 року.

Підставою для прийняття податковим органом оспорюваних податкових повідомлень-рішень стали висновки акту перевірки про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фідлайф" п.57.1, 57.3 ст.57 Податкового кодексу України.

Зокрема, зміст зведених даних в акті перевірки №349/20-40-56-04-05/40514620 від 28.01.2020, свідчить, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фідлайф" в порушення п.п.57.1, 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України протягом граничних строків несвоєчасно сплатило суму самостійно визначеного та (або) узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість:

- по податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2018 року від 16.03.2018 р. №,

- по податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2018 року від 18.04.2020 р. №;

- по податковому повідомленню-рішенню від 12.02.2019 р. №1;

- податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2019 р. від 16.10.2019 р. №;

- податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 р. від 19.11.2019 р. №.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі ПК України) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 16.1.4 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 36.1-36.3 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до абз.1 п.57.1, п.57.3 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Із аналізу наведеного слідує, що грошове зобов`язання платника податків складається із податкових зобов`язань платника податків та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), які ним самостійно задекларовані та/або визначені йому контролюючим органом.

При цьому слід враховувати, що положеннями п.п.14.1.152, 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Погашення податкового боргу це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, вказаною нормою Податкового кодексу України визначено обов`язок податкового органу зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Тобто, податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов`язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення.

Відповідно до п. 131.2 ст. 131 Податкового кодексу України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм ПК України, законом імперативно встановлено обов`язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу.

Наведений висновок узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.03.2020 у справі №826/12529/18.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених Кодексом або законами з питань митної справи.

За змістом ст.109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.110.1 ст.110 ПК України платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.111.1 ст.111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова, адміністративна, кримінальна.

За приписами п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, податкове законодавство пов`язує право податкового органу нарахувати штраф за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання лише із фактом такого порушення, і не залежить від способу, в який здійснювалось погашення податкового боргу.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачем самостійно задекларовано податкове зобов`язання з податку на додану вартість згідно з податковою декларацією з ПДВ за лютий 2018 року від 16.03.2018 р. №, за березень 2018 року від 18.04.2020 р. №; за вересень 2019 року від 16.10.2019 року № у розмірі 345850,00 грн., податковою декларацією з ПДВ за жовтень 2019 року від 19.1 12019 року № у розмірі 102614,00 грн.

Окрім цього, позивачем несвоєчасно здійснено розрахунок за податковим повідомленням - рішенням №1 від 12.02.2019 року.

Вказане податкове повідомлення - рішення було оскаржено позивачем в судовому порядку. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року по справі №520/1769/19 адміністративний позов ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" до Головного управління ДФС у Харківській про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення був задоволений, визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення - рішення форми «Р» №1 від 12.02.2019 року. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року по справі №520/1769/19 відмовлено у задоволенні позову ТОВ "Торговий дім "Фідлайф" про скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області форми «Р» № 1 від 12.02.2019 року.

Відповідно до приписів ч. 1 ст.325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Згідно з приписами абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Тобто, податкове зобов`язання, визначене податковим повідомленням рішенням №1 від 12.02.2019 року набуло статус узгодженого саме 13.08.2019 року.

Колегія суддів звертає увагу, що сторонами не заперечується та матеріалами справи підтверджується, що за позивачем обліковувся податковий борг.

В свою чергу, відповідно до п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно із п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи свідчать про надходження протягом жовтня-грудня 2019, січня 2020 року в рахунок погашення податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фідлайф" з податку на додану вартість коштів, на підстав платіжних доручень. Зазначені кошти були спрямовані податковим органом на погашення зобов`язань згідно із черговістю настання строків сплати узгоджених грошових зобов`язань платника податків.

При цьому, позивачем не надано до суду доказів стосовно здійснення своєчасної повної сплати інших сум узгоджених грошових зобов`язань, несвоєчасна сплата яких вказана в акті перевірки, а саме сум, визначених у податкових деклараціях та за податковим повідомленням-рішенням.

Таким чином, враховуючи наявність зазначеного боргу та відсутність доказів своєчасної сплати суб`єктом господарювання такого боргу, є правомірним направлення відповідачем усіх платежів, які надходили від позивача, на погашення боргу за минулі періоди відповідно до п.87.9 ст.87 ПК України незалежно від призначення, визначеного у платіжних дорученнях.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 04.02.2019 по справі №814/2682/14 з посиланням на п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Крім того, колегія суддів враховує, що у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 ст. 87 ПК України та у випадку несвоєчасного погашення якої, податковий орган нараховує штраф у розмірах, установлених ст. 126 ПК України у залежності від терміну затримки.

Наведений висновок узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13 лютого 2018 року у справі №808/2290/17, від 11вересня 2018 року у справі №809/165/17, від 4 квітня 2018 року у справі №815/5491/16, від 2 жовтня 2018 року у справі №820/1824/17, від 05 березня 2020 року у справі №826/12529/18.

Таким чином, дії контролюючого органу з автоматичного спрямування сплачених платником коштів на погашення податкового боргу, виходячи з хронології його виникнення, є цілком законними.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем допущено несвоєчасне погашення узгоджених сум грошових зобов`язань, а тому контролюючий орган правомірно застосував до позивача штрафні (фінансові) згідно оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності застосування до позивача штрафних санкції на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень колегія суддів вважає необґрунтованими з вищезазначених підстав.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фідлайф" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 року по справі № 520/3446/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.< Звіт >

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді З.О. Кононенко І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 22.12.2020 року