Справа № 640/19264/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року м. Київ № 640/19264/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД»
доГоловного управління ДФС у м. Києві (відповідач-1) Начальника Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві Корнієвської Ольги Михайлівни (відповідач-2)
провизнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, визнання незаконними дій,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, начальника Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві Корнієвської Ольги Михайлівни, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення (лист) Головного управління ДФС у м. Києві від 11.03.2019 за вих. №44944/10/26-15-55-05;

- зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві прийняти подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період лютий 2019 року з додатками та доповненнями до неї, внести податкову інформацію з цих документів до інформаційних баз даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики;

- визнати незаконними дії начальника Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві Корнієвської Ольги Михайлівни, які полягають у підписанні нею рішення (листа) Головного управління ДФС у м. Києві від 11.03.2019 за вих. №44944/10/26-15-55-05.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що законодавчо мотивовані підстави для відмови у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2019 року з додатками, поданої ТОВ «Нікея-ЛТД», відсутні, з урахуванням того, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 у справі №826/15293/16, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 25.05.2016 №485/26-55-12-05 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД». Крім того, представником позивача наголошено на тому, що оскаржуване рішення від 11.03.2019 за вих. №44944/10/26-15-55-05, у супереч положень п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України, надіслано відповідачем-1, а не ДПІ, відтак, вказане рішення прийнято неуповноваженою на те особою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

Від представника відповідача-1 через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2019 року подана ТОВ «Нікея-ЛТД» на паперових аркушах у порушення вимог п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України, з огляду на те, що подача податкової декларації з податку на додану вартість в електронному вигляді є обов`язком позивача. Крім того, у листі від 11.03.2019 за вих. №44944/10/26-15-55-05 контролюючим органом звернуто увагу на те, що свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Нікея-ЛТД» за ІПН 57 анульоване 25.05.2016.

Від представника позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій останнім додатково наголошено на обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, ТОВ «Нікея-ЛТД» на паперових аркушах 11.03.2019 (згідно зі штампом вхідної кореспонденції) подано до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2019 року разом з додатками та доповненнями.

Листом від 11.03.2019 за вих. №44944/10/26-15-55-05 Головне управління ДФС у м. Києві за підписом уповноваженої особи - начальника ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві Корнієвською О. ТОВ «Нікея-ЛТД» відмовлено у прийнятті звітності, а також зазначено, що за результатами перевірки наявності та достовірності обов`язкових реквізитів (п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України) податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2019 року, яка була подана 11.03.2019, вважається неподаною у зв`язку з порушенням вимог нормативно-правових актів, в саме: відповідно до п. 184.6 ст. 184 Податкового кодексу України, у разі анулювання реєстрації особи як платника податку, останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації. При цьому, свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Нікея-ЛТД» за ІПН 57 анульоване 25.05.2016.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

У силу п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.

Згідно з п. 48.1 ст. 48 Податкового кодексу України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України, податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною;ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов`язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період; дата та номер рішення про включення неприбуткової організації до Реєстру неприбуткових установ та організацій; ознака неприбутковості організації; повне найменування нерезидента; місцезнаходження нерезидента; назва та код держави резиденції нерезидента (п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України).

Податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу (48.7 ст. 48 Податкового кодексу України).

У силу п.п. 49.1 та 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису (п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України).

Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. У разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами «а» і «б» пункту 49.3 цієї статті (п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України).

Приписами п.п. 184.5 та 184.6 ст. 184 Податкового кодексу України визначено, що з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних.

У разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку в останнього припиняється як право, так і обов`язок з подання податкової декларації з податку на додану вартість, з урахуванням приписів 184.6 ст. 184 Податкового кодексу України, оскільки останній втрачає статус платника такого податку.

Разом з тим, як вбачається зі змісту постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 у справі №826/15293/16, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 25.05.2016 №485/26-55-12-05 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД», а також зобов`язано Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві відновити в реєстрі платників податку на додану вартість запис про реєстрацію ТОВ «Нікея-ЛТД» (код за , індивідуальний податковий номер платника ПДВ 57, свідоцтво №100342672 про реєстрацію платника ПДВ).

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових, вказана постанова Шостого апеляційного адміністративного суду набрала законної сили 26.12.2018.

Таким чином, з 26.12.2018 ТОВ «Нікея-ЛТД» відновило статус платника податку на додану вартість, а тому мало право та, відповідно, обов`язок з подання до контролюючого органу податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2019 року.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що у відповідача-1 були відсутні законодавчо мотивовані підстави для відмови у прийнятті звітності та визнання неподаною податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2019 року, поданої ТОВ «Нікея-ЛТД» 11.03.2019, зі зазначених у листі від 11.03.2019 за вих. №44944/10/26-15-55-05 за підписом відповідача-2 підстав.

При цьому, слід зазначити, що лист Головного управління ДФС у м. Києві від 11.03.2019 за вих. №44944/10/26-15-55-05 за своїм змістом і формою не є рішенням у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Як наслідок, обираючи належний спосіб захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд дійшов до висновку, що дії Головного управління ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті звітності, а саме: податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2019 року, поданої ТОВ «Нікея-ЛТД» 11.03.2019, з підстав, зазначених у листі від 11.03.2019 за вих. №44944/10/26-15-55-05, є протиправними.

У той же час, суд звертає увагу, що наказом Головного управління ДФС у м. Києві від 12.12.2018 № 18141 (розміщений на веб-сайті за посиланням http://kyiv.sfs.gov.ua/dfs-u-regioni/upovnovajeni-osobi/73192.html) Корнієвська О.М. визначена уповноваженою особою ГУ ДФС у м. Києві, зокрема, щодо підписання від імені контролюючого органу письмових повідомлень про відмову у прийнятті податкової звітності. Отже, позовна вимога, заявлена до відповідача-2, задоволенню не підлягає, оскільки Корнієвська О.М. , як начальник Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, мала компетенцію на підписання відповідного листа від імені контролюючого органу, яке є предметом розгляду справи. При цьому, відповідач-2 у межах заявленого спору не вчиняла окремих активних дій (окрім підписання листа від 11.03.2019 за вих. №44944/10/26-15-55-05), що призвели до порушення прав позивача, відтак, позовні вимоги щодо визнання її дій незаконними фактично дублюють позовну вимогу про визнання протиправним та скасування рішення (листа).

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління ДФС у м. Києві прийняти подану ТОВ «Нікея-ЛТД» податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період лютий 2019 року з додатками та доповненнями до неї, внести податкову інформацію з цих документів до інформаційних баз даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики, слід зазначити наступне.

Як було зазначено вище, податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2019 року з додатками та доповненнями подана до контролюючого органу у паперовій формі.

Однак, з аналізу наведених норм податкового законодавства вбачається, що податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Єдине виключення з цього правила закріплене в абз. 3 п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України, яким передбачено, що у разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами «а» і «б» пункту 49.3 цієї статті. Інших виключень з правила, встановленого пунктом 49.4 статті 49 Податкового кодексу України, законодавець не передбачив.

Аналогічна правова пропозиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №810/2468/17, від 11.12.2018 у справі №810/1711/17, від 21.05.2019 у справі №826/28016/15, від 17.07.2020 у справі №826/17716/18.

При цьому у постанові від 07.05.2020 у справі №826/536/17 Верховним Судом наголошено на тому, що подання декларації з ПДВ в паперовій формі є протиправним та не відповідає положенням Податкового кодексу України, що породжує правомірну відмову податкового органу у прийняті такої звітності.

З наявних у матеріалах справи доказів також вбачається, що між ТОВ «Нікея-ЛТД» та ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві укладено договір про визнання електронних документів від 22.12.2015 №, який на момент подання позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2019 року був чинним. Доказів розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку зазначеного договору не надано. Отже, наявність діючого договору про визнання електронних документів позбавляє платника податків можливості подавати податкову звітність у паперовому вигляді.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.07.2020 у справі №826/17716/18.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про те, що на момент виникнення спірних правовідносин позивач був зобов`язаний подавати звітність з податку на додану вартість шляхом подання відповідної декларації в електронній формі, що, у свою чергу, виключає будь-яку можливість зобов`язати контролюючий приймати звітність у формі, не встановленій положеннями Податкового кодексу України.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи платіжних доручень від 29.07.2019 №2927 та від 20.08.2019 №2939, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 3 842,00 грн. Відтак, присудженню на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати у розмірі 960,50 грн.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті звітності, а саме: податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2019 року, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» 11.03.2019, з підстав, зазначених у листі від 11.03.2019 за вих. №44944/10/26-15-55-05.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» (, адреса: 01021, м. Київ, вул. Мечнікова, 16) документально підтверджені судові витрати у розмірі 960,50 грн. (дев`ятисот шістдесяти грн. 50 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок