Справа № 200/10803/20-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

23 грудня 2020 р. Справа №200/10803/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання відповідача про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправними дій щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій до 5 травня; зобов`язання нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу як учаснику бойових дій до 5 травня у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, рішення КСУ від 27.02.2020 № 3-р/2020 з урахуванням раніше виплаченої суми, що станом на 01.01.2020 складало 8056 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Враховуючи наведене, позивач набув право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, як це передбачено ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у реакції Закону України № 367-XIV від 25.12.1998. Всупереч наведеному, позивачу виплачено щорічну разову грошову допомогу у меншій сумі.

Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2020 року відкрито провадження у зразковій адміністративній справі № 440/2722/20 за позовом до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з текстом зазначеної ухвали зразкова справа відкрита за матеріалами типових справ з такими ознаками:

1) позивачами є особи з інвалідністю внаслідок війни та мають право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік;

2) позовні вимоги заявлені до органу, уповноваженого здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (Управління соціального захисту населення за місцем проживання позивача та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області);

3) спірні відносини стосуються визначення розміру разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році та урегульовані одними й тими самими нормами права, а саме: статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 № 112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18);

4) позивачами у даних справах заявлено аналогічні позовні вимоги (визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо нарахування та виплати у 2020 році разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 № 112 та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити разову щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі, визначеному Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту").

Ухвалу Верховного Суду про відкриття провадження у даній зразковій справі розміщено на його офіційному веб-сайті та у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Позивач у даній справі № 200/10803/20-а є учасником бойових та претендує на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а не ст. 13 цього Закону, якою, зокрема, визначено розміри разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік особам з інвалідністю внаслідок війни. Водночас, спір також стосується правомірності визначення відповідачем розміру разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 № 112 без врахування Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18).

Так, ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 440/2546/20 відмовлено у відкритті провадження у зразковій справі за позовом до Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, ознаками якої визначено:

1) позивачі є учасниками бойових дій та мають право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік;

2) позовні вимоги заявлені до органу, уповноваженого здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (управління соціального захисту населення за місцем проживання позивача та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області);

3) спірні відносини стосуються визначення розміру разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році та урегульовані одними й тими самими нормами права, а саме: статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112, Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18);

4) позивачами у даних справах заявлено аналогічні позовні вимоги (визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо нарахування та виплати у 2020 році разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112 та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити разову щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі, визначеному Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту").

В даній ухвалі Верховного Суду від 23 червня 2020 року про відмову у відкритті провадження у зразковій справі зазначено, що справа № 440/2546/20 має ознаки типових справ, визначених ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 440/2722/20, оскільки відповідачем у таких справах є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та позивачами заявлено аналогічні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглядає типову справу, має право зупинити провадження за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою у випадку, якщо Верховним Судом відкрито провадження у відповідній зразковій справі.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що справа № 200/10803/20-а також має ознаки типових справ, визначених ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 440/2722/20.

При вирішенні питання щодо необхідності зупинення провадження у даній типовій справі суд виходить із того, зокрема, що відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Одним із способів практичного втілення вказаної Конституційної норми є забезпечення ефективного судового захисту прав, свобод та інтересів особи шляхом досягнення єдності судової практики.

Наведене відповідає положенням п. 4 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яким передбачено, що єдність системи судоустрою забезпечується, в тому числі єдністю судової практики.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Кодексом адміністративного судочинства України запроваджено інститут типової справи, який за своєю суттю є, крім іншого, інструментом формування єдиної судової практики.

Суд зауважує, що частиною 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України визначена обов`язковість врахуванням судами при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, правових висновків Верховного Суду, наведених у такому рішенні.

Як вказала Консультативна рада європейських суддів, однакове та уніфіковане застосування закону обумовлює загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність (пункт 1 Висновку № 20 Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо ролі судів у забезпеченні єдності застосування закону від 10 листопада 2017 року).

У свою чергу, Венеціанська комісія зауважила, що у системі забезпечення незалежності суддів вищі суди забезпечують єдність судової практики на всій території країни через свої рішення по окремих справах (пункт 71 Доповіді Венеціанської комісії Європейські стандарти в сфері судочинства систематичний огляд (Висновок від 3 жовтня 2008 року № CDL-JD (2008)002). Незалежність у структурі судової системи; Доповідь Венеціанської комісії щодо незалежності судової системи: незалежність суду (Висновок від 16 березня 2010 року № CDL-AD (2010)004).

До цього ж, суд на підставі ч. 2 ст. 6 цього Кодексу вважає за необхідне врахувати позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішення "Зубац проти Хорватії" (Zubac v. Croatia), № 40160/12, пункт 123), згідно з якою забезпечуючи юридичну визначеність суд гарантує дотримання принципу ефективного здійснення правосуддя.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 28 січня 2020 року у справі № 120/2479/19-а, від 30 липня 2020 року у справі № 320/2310/19.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право зупинити провадження у справі в разі розгляду типової справи і оприлюднення повідомлення Верховного Суду про відкриття провадження у зразковій справі.

Станом на теперішній час відсутні відомості про набрання законної сили рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду за результатами розгляду справи № 440/2722/20.

Відтак, з метою забезпечення ефективності та передбачуваності судової практики у спірних правовідносинах, зважаючи, що справа має ознаки типової адміністративної справи, що розглядається Верховним Судом як зразкова справа, а правові висновки Верховного Суду у такій справі є обов`язковими для врахування судами при розгляді відповідних типових справ, провадження у цій типовій справі № 200/10803/20-а має бути зупинено до набрання законної сили рішенням Верховним Судом за наслідком розгляду зразкової справи № 440/2722/20.

Згідно з частиною четвертою статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України про зупинення провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про зупинення провадження у справі може бути оскаржена.

Керуючись ст.ст. 236, 241-243, 248, 256, 291, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження у справі № 200/10803/20-а за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- до набрання законної сили рішенням Верховного Суду за наслідком розгляду зразкової справи № 440/2722/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Михайлик А.С.