Справа № 300/1020/20
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/1020/20 пров. № А/857/11266/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Большакової О.О., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року (головуючий суддя Шумей М.В., м. Івано-Франківськ) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області в якому просила визнати протиправними дій відповідача щодо незарахування до трудового стажу позивача періоду роботи різноробочою олійного цеху спілки селян «Вільна Україна» у 1991 році 195 трудоднів, у 1992 році -168 трудоднів, зобов`язати відповідача зарахувати до трудового стажу позивача період роботи різноробочою олійного цеху спілки селян «Вільна Україна» у 1991 році 195 трудоднів, у 1992 році 168 трудоднів та призначити ОСОБА_1 з 02.09.2019 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із нарахуванням і виплатою із 02.09.2019 відповідних сум пенсії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи різноробочою олійного цеху спілки селян «Вільна Україна» у 1991 році -195 трудоднів, у 1992 році -168 трудоднів. Зобов`язано відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 вказані періоди роботи різноробочою олійного цеху спілки селян «Вільна Україна» та призначити її з 02.09.2019 пенсію за віком із нарахуванням і виплатою із 02.09.2019 відповідних сум пенсії. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивачки сплачений нею судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає його незаконним, таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003, який набрав чинності з 01.01.2014 (надалі - Закон №1058).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності цим Законом пенсії на загальних підставах призначалися згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення», статтею 56 якого передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

У рішенні суду зазначено, що 01.02.1989 ОСОБА_1 прийнята в колгосп імені Чапаєва. 20.09.1991 на базі колгоспу імені Чапаєва створена спілка селян «Вільна Україна», на базі якої 24.06.1993 створено агрофірму «Вільна Україна». Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що вона відпрацювала у 1990 році 224 трудодні, у 1991 році - 195 трудоднів, у 1992 році - 168 трудоднів. Вказані записи у трудовій книжці позивача скріплені підписом уповноваженої особи роботодавця із зазначенням відповідного наказу, на основі якого здійснені записи.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (надалі Закон № 1788-ХІІ), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основні положення про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників затверджено Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 «Про трудові книжки колгоспників». Так, пунктами 1, 2, 5, 6 вказаної Постанови передбачено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу. Наявні у колгоспників трудові книжки раніше встановленого зразка обміну на нові не підлягають.

У трудову книжку колгоспника вносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань, нагородження і заохочення за успіхи в роботі, передбачені статутом та правилами внутрішнього розпорядку колгоспу, інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Як вбачається із записів трудової книжки серії НОМЕР_1 (сторінки 2-3 та 6-7 ОСОБА_1 з 01.02.1989 прийнята в колгосп ім. Чапаєва. На сторінці 18-19 зазначено дані про встановлений мінімум трудової участі та кількість вироблених людино-днів. Проте, запис про прийняття на роботу та про встановлений мінімум трудової участі та кількість вироблених людино-днів не містять підпису голови колгоспу або уповноваженої правлінням колгоспу особи та печатки колгоспу. Також, у трудовій книжці відсутній запис про звільнення з роботи.

А тому, твердження суду, з приводу того, що записи трудової книжки виконані належним чином є помилковим.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 даного Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У пункті 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Позивачкою окрім трудової книжки подано довідку Архівного відділу Городенківської районної державної адміністрації від 26.07.2019 № М-81/01-15 про встановлений мінімум трудової участі та кількість вироблених людино-днів, та архівну довідку від 26.07.2019 № М-82/01-15 про заробітну плату.

Так, відповідно до архівної довідки від 26.07.2019 №М-81/01-15 підтвердити стаж роботи ОСОБА_1 в колгоспі імені Чапаєва Городенківського району Івано-Франківської області за 1991-1993 роки немає можливості, оскільки в 1991-1993 роках не числиться.

Зазначені обставини, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, доводять правомірність відмови в призначенні пенсії позивачу.

Зарахування періодів роботи в колгоспі в 1991 році -195 трудоднів, у 1992 році -168 трудоднів за відсутності документального підтвердження факту роботи до загального стажу суперечить вимогам Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постанові Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Також, рішенням суду зобов`язано Головне управління призначити ОСОБА_1 з 02.09.2019 пенсію за віком із нарахуванням і виплатою із 02.09.2019 відповідних сум пенсії.

Однак, судом не взято до уваги того, що згідно ст. 26 Закону № 1058-ІV необхідними умовами для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 є: наявність страхового стажу - не менше 26 років та вік - не менше 59 років.

З урахуванням довідок та трудової книжки, страховий стаж ОСОБА_1 становить: 24 роки 7 місяців 6 днів.

Крім того, ОСОБА_1 було проведено ймовірний розрахунок стажу із урахуванням спірного періоду роботи за 1991-195 трудоднів в календарному обчисленні 195:25,4-7 місяців 17 днів, у 1992- 168 трудоднів в календарному обчисленні 168:25,4 - 6 місяців 16 днів, загальний стаж роботи становитиме 25 років 6 місяців, що унеможливить призначити пенсію з 02.09.2019, у зв`язку з відсутністю необхідних 26 років страхового стажу.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 02.09.2019 подала до відповідача заяву про призначення їй пенсії за віком.

16.09.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомленням №66 відмовило у призначенні пенсії за віком, мотивуючи свою відмову тим, що страховий стаж роботи ОСОБА_1 становить 24 роки 7 місяців 6 днів, що є менше необхідних 26 років.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно врахував, що згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до положень частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017. Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2018 по 31.12.2018 не менше 25 років; з 01.01.2019 по 31.12.2019 не менше 26 років. До досягнення віку встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними, зокрема, віку 59 років - які народилися з 01.04.1960 по 30.09.1960.

Отже, починаючи з 01.01.2018 право на призначення на пенсію за віком мають жінки після досягнення 59 років, які народилися з 01.04.1960 по 30.09.1960 за наявності необхідного стажу в період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - не менше 26 років.

Судом першої інстанції з`ясовано, що позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто для призначення пенсії їй на момент призначення пенсії за віком після досягнення 59 років необхідно мати наявного страхового стажу не менше 26 років.

Також, судом першої інстанції правильно вказано, що статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно зі статті 56 Закону №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».

Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 «Загальні положення» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

З урахуванням цього, суд правильно вказав, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, при цьому пенсійний орган зобов`язаний призначати, здійснювати нарахування пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу, ніж положення постанов Пенсійного Фонду України. Зазначений Закон не передбачає надання первинних документів у разі наявності відомостей про роботу в трудовій книжці.

Задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції встановлено, що позивач разом із заявою подано до Пенсійного фонду трудову книжку, яка містить усі необхідні записи та підтверджує роботу позивача у оскаржені періоди, при цьому у трудовій книжці відсутні виправлення підчищення, тощо.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 , остання прийнята в члени колгоспу імені Чапаєва 16.05.1981, а 29.11.1988 позивач припинила членство в колгоспі. Вказане підтверджується і довідкою №4, наявною у матеріалах справи. 01.02.1989 ОСОБА_1 знов прийнята в колгосп імені Чапаєва. 20.09.1991 на базі колгоспу імені Чапаєва створена спілка селян «Вільна Україна», на базі якої 24.06.1993 створено агрофірму «Вільна Україна».

Крім того, згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 відпрацювала у 1990 році 224 трудодні, у 1991 році 195 трудоднів, у 1992 році 168 трудоднів. Вказані записи у трудовій книжці скріплені підписом уповноваженої особи роботодавця із зазначенням відповідного наказу, на основі якого здійснені записи.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці позивача відповідачем надано, а тому правильним є висновком суду, що останні безпідставно не взяті до уваги відповідачем для призначення пенсії за віком.

Також, суд першої інстанції підставно вважав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала позивач у той чи інший період її роботи у підприємстві чи колгоспі за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства чи колгоспу не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Враховуючи вищевикладене, суд правильно дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в зарахування позивачу до страхового стажу вищевказаних періодів роботи в олійному цеху спілки селян «Вільна Україна» є обґрунтованими, та, як наслідок, відповідач має зарахувати період роботи ОСОБА_1 різноробочою олійного цеху спілки селян «Вільна Україна» у 1991 та 1992 роках до її страхового стажу та призначити пенсію.

Також, суд першої інстанції вірно, з урахуванням вимог статті 139 КАС України, вирішив питання про розподіл судових витрат.

Виходячи із зазначеного вище, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року по справі № 300/1020/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар