Справа № 300/2331/20
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" грудня 2020 р. справа № 300/2331/20
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Гундяка В.Д.,
секретар судового засідання Бунич Т.В.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Юрчука Ю.В.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані рішення прийняті з порушенням норм чинного законодавства, оскільки належна позивачу будівля, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , є будівлею промисловості. Враховуючи те, що в даному об`єкті здійснюється господарська діяльність по виготовленню промислової продукції, такий об`єкт згідно чинного законодавства України звільнений від оподаткування з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 21.10.2020 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду.
13.10.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказав, що позивач є власником об`єкту нерухомого майна, який є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: Ѕ частки корівника, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зазначив, що для застосування пункту «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України (надалі ПК України) у контролюючого органу відсутня інформація:
-щодо відповідності об`єкта нерухомості групі «Будівлі промисловості та склади» (код 125) Класифікатора;
-щодо використання Ѕ частини об`єкта нерухомого майна протягом звітного періоду за призначенням у господарській діяльності;
-що будівля промисловості (у тому числі її частина) протягом звітного періоду не здана в оренду, лізинг, позичку іншим суб`єктам господарювання.
Під час розгляду справи 21.10.2020, позивачем долучено до матеріалів справи додаткові письмові докази, а саме фотографії виробничого приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
09.11.2020 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення від Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, в яких представник відповідача зазначив, що порядок обчислення суми податку, передбачений п. 266.7 ст 266 ПК України, не містить обов`язку контролюючого органу звертатись до власника нерухомості. Достатнім для визначення такого податку, на думку відповідача, є отримання від Державного реєстру речових прав на нерухоме майно чи платника податків документу на право власності. Додатково вказав, що якщо платник податку вважає, що контролюючим органом невірно чи без врахування відповідної пільги зі сплати податку було здійснено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, то такий платник має право звернутись з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у поданому відзиві на позов. Суду пояснив, що податковим органом відповідно до положень чинного законодавства України правомірно винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Зазначив, що для застосування податкових пільг до позивача, як власника виробничого приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 необхідна сукупність наступних умов у відповідний період: будівля промисловості використовувалась за призначенням; відповідала коду 125 Класифікатора; не здавалась в оренду, лізинг, позичку іншим суб`єктам господарювання. Вказав, що у контролюючого органу інформація щодо дотримання вищезазначених умов відсутня. Також зазначив, що платник податків не скористався своїм правом звернення з письмовою заявою до контролюючого органу для проведення звірки даних, яке передбачене пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України. Враховуючи наведене просив суд відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши вступні слова позивача і представника відповідача, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних мотивів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 15.02.2002, здійснює такі види господарської діяльності за КВЕД ДК 009:2010 (КВЕД-2005):
- виробництво виробів із дроту, ланцюгів і пружин (основний) - код 25.93;
- виробництво інших готових металевих виробів - код 25.99;
- оптова торгівля іншими товарами господарського призначення - код 46.49;
- інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах - код 47.19.
Вказане відображено у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. В судовому засіданні встановлено, що зокрема за позивачем, як за власником, обліковано Ѕ виробничого приміщення загальною площею 1676.8 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .
Вказана обставина відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України доказуванню не підлягає як така, що не заперечується сторонами і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цієї обставини.
Як слідує з матеріалів справи, 12.03.2020 року ОСОБА_1 надав відповідачу копію документів на нерухоме майно, серед яких Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №968366. Відповідно до даного доказу ОСОБА_1 належить частка Ѕ виробничого приміщення загальною площею 1676,8 кв.м., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки металургія та оброблення металу.
Як вбачається з фотографій, досліджених судом в якості письмових доказів, позивачем переобладнано корівник у виробничий цех по виготовленню будівельних матеріалів та виробів з металу. Дану обставину представник відповідача не заперечив.
Не погоджуючись з вказаними рішеннями позивач, з метою захисту свої порушених прав, звернувся із даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тих редакціях, які були чинні на момент виникнення спірних відносин.
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенції контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Згідно з підпунктом 266.1.1. пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування, згідно з положеннями підпункту 266.2.1. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Так підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що не є об`єктом оподаткування: будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 Податкового кодексу України).
Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.
Суд вважає, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.
Верховним Судом України у постанові від 17.02.2020 справа №820/3556/17 сформовано правий висновок відповідно до якого застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду). Суд зазначає, що одним з ключових принципів регулювання податкових правовідносин є принцип превалювання змісту над формою.
Частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За змістом підпункту 14.1.129-1. Пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт ''ґ'').
Згідно пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.
Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затверджений наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".
До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
В ході судового розгляду судом встановлено, що згідно наданої суду документації приміщення загальною площею 1676,8 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є корівником. Однак дослідивши всі подані сторонами докази суд встановив, що в реальності зазначене приміщення є виробничим, в якому здійснюється господарська діяльність з виробництва виробів з дроту, ланцюгів і пружин (код КВЕД 25.93).
При цьому суд враховує, що оподаткування податком на нерухомість повинно здійснюватись з дотриманням принципу "превалювання сутності над формою", тобто, на переконання суду, в даному випадку визначальною ознакою є фактичне використання споруди, а не її призначення згідно обліку у відповідних державних реєстрах.
Одночасно суд приймає до уваги те, що неналежне оформлення нерухомості згідно чинного законодавства не може створювати для платника податку обов`язку зі сплати відповідного податкового зобов`язання.
Враховуючи те, що позивачем спірне нерухоме майно використовується за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва, суд дійшов висновку, що нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 , Ѕ якого належить позивачу, не є об`єктом оподаткування податку з податку на нерухоме майно в силу підпункту ''є'' підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
За викладених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Однак, позивачем при зверненні до суду з даним позовом судовий збір не сплачувався, оскільки останній звільнений від його сплати згідно пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується матеріалами справи, та, як наслідок, розподіл судових витрат на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.
На підставі статей 19, 1291 Конституції України, відповідно до Податкового кодексу України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
позов задовольнити повністю.
Згідно ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з 21.12.2020, як дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;

відповідач: Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, , вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Гундяк В.Д.