Справа № 160/7894/20
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2020 року Справа № 160/7894/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просила:
рішення відділу з питань перерахунків пенсій № 20 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оформлене листом «Щодо пенсійного забезпечення» № 0400- 25-8/29987 від 19.05.2020 року в частині відмови ОСОБА_1 у виплаті разової допомоги, що надається на основі п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - визнати протиправним та скасувати;

зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській і області зарахувати період роботи ОСОБА_1 до спеціального стажу з 12.1979 р. по 18.07.1981 р. (2 роки 5 місяців 12 днів) на посаді бібліотекара в Царичанській дитячій музичній школі; з 05.08.1985 р. по 21.01.1991 р. (5 років 5 місяців 27 днів) на посаді бібліотекара відділу комплектування Царичанської централізованої бібліотечної системи; з 01.02.1991 р. по 31.07.1997 р. (6 років 5 місяців) на посаді методиста Царичанської районної бібліотеки; з 01.07.1997 р. по 02.02.2010 р. (12 років 7 місяців 2 дні) на посаді заступника директора по роботі з дітьми Царичанської централізованої бібліотечної системи та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню), у зв`язку з тим, що вона має спеціальний (педагогічний та бібліотечний) стаж більш ніж 30 років та вийшла на пенсію за віком.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає протиправною відмову виплаті грошової допомоги, оскільки вона має необхідний стаж, що дає їй право на отримання рзової грошової допомоги при виході на пенсію.

Ухвалою від 17.07.2020 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та надано термін для надання відзиву на позовну заяву.

Відповідач надав відзив, в якому проти позову заперечує. Зазначає, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1191, зараховуються періоди в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (далі Перелік №909). Переліком передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають завідуючі та бібліотекарі бібліотек галузі освіти та ця категорія працівників має право на призначення пенсії за вислугу років, за наявності спеціального стажу та за умови, що бібліотеки є закладами освіти та мають статус юридичної особи. Відповідач також зазначає, що переліком типів позашкільних навчальних закладів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 року №433, передбачено дитячу бібліотеку, та згідно з Переліком №909, право на призначення пенсії за вислугу років мають директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи, які працюють в позашкільних навчальних закладах. Отже, відповідач вважає, що посада бібліотекаря позашкільного навчального закладу Переліком не передбачена, тому враховуючи вищезазначене, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Згідно ч.2 ст.263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , згідно до наданої копії трудової книжки має наступний спец стаж:

- з 27.09.1978 р. по 10.11.1978 р. перебувала на посаді вихователя в Царичанському ясля/садку,

- з 07.02.1979 р. по 18.07.1981 р. перебувала на посаді бібліотекаря в Царичанській дитячій гімазичній школі;

- з 03.08.1981 р. по 16.06.1983 р. перебувала на посаді няні в Царичанському ясля/садку № 4;

- з 05.08.1985 р. по 21.01.1991 р. перебувала на посаді бібліотекаря відділу комплектування Царичанської центральної бібліотечної системи;

- з 01.02.1991 р. по 31.07.1997 р. перебувала на посаді методиста Царичанської районної бібліотеки;

- з 01.07.1997 р. по 02.02.2010 р. перебувала на посаді заступника директора по роботі з дітьми Царичанської центральної бібліотечної системи;

- з 03.02.2010 р. і до теперішнього часу працює на посаді завідуючої дитячим відділом КЗК «Царичанська центральна бібліотека» Царичанської селищної ради.

В вересні 2019 року ОСОБА_1 було оформлено пенсію за віком на загальних умовах, та працівниками Пенсійного фонду України було повідомлено, що позивач не має права на матеріальну виплата згідно до п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В жовтні 2019 р. ОСОБА_1 звернулася з заявою до структурного підрозділу Головного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, а саме до відділу з питань перерахунків пенсій № 20 управління застосування пенсійного законодавства, за наданням грошової допомоги у розмірі десяти пенсій у зв`язку з тим, що вона вийшла на пенсію за віком та має більше 30 років спеціального /бібліотечного та педагогічного стажу, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 18.10.2019 за № 7631/Ч-09 відділом з питань перерахунків пенсій № 20 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про відсутність у неї права на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки Комунальний заклад культури «Царичанська центральна бібліотека» Царичанської селищної ради, де у період з 03.02.2010р. по теперішній час ОСОБА_1 працювала на посаді завідуючої дитячим відділом не відноситься до переліку закладів і установ освіти, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909.

Відмову позивач оскаржила до суду.

Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань перерахунків пенсій №20 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що оформлене листом «Щодо пенсійного забезпечення» від 18.10.2019 № 7631/Ч-09 щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги, що надається на основі п. 7-1 Прикінцевих Положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу період її роботи з 03.02.2010 і по 17.09.2019 на посаді завідуючої дитячим відділом КЗК «Царичанська центральна бібліотека» Царичанської селищної ради.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , подану у жовтні 2019 р., щодо виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

19.05.2020 року позивач отримала лист від відділу з питань перерахунків пенсій № 20 управавління застосування пенсійного законодавства Головного управління ПФУ в дніпропетровській області «Щодо пенсійного забезпечення» № 0400-0325-8/29987, яким не визнано спеціальним стажем періоди роботи позивача:

- з 07.02.1979 р. по 18.07.1981 р. на посаді бібліотекаря в Царичанській дитячій зичній школі;

- з 03.08.1981 р. по 16.06.1983 р. на посаді няні в Царичанському ясля/садку № 4;

- з 05.08.1985 р. по 21.01.1991 р. на посаді бібліотекаря відділу комплектування Царичанської центральної бібліотечної системи;

- з 01.02.1991 р. по 31.07.1997 р. на посаді методиста Царичанської районної бібліотеки;

- з 01.07.1997 р. по 02.02.2010 р. на посаді заступника директора по роботі з дітьми Царичанської центральної бібліотечної системи.

Не погодившись з відмовою позивач звернулась до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 7-1 розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про освіту», система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про освіту», структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про позашкільну освіту», позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Згідно з частиною 4 статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік № 909), в якому зазначені посади в позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Переліком №909 установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років - у бібліотеках : завідуючі та бібліотекарі.

Так, за змістом ст.28 Закону України «Про освіту», система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Згідно ст.29 цього Закону, структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.

Статтею 12 Закону України «Про позашкільну освіту» та пунктом 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №433 від 06.05.2011 передбачено, що до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).

Відповідно до п.3 Примітки Переліку №909, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Згідно Переліку закладів, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1397 від 17.12.1959 посада завідуючих та бібліотекарів відповідних бібліотек відносились до переліку посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років.

Так, пунктом 2.7 Положення про порядок обчислення стажу для призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти і охорони здоров`я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1397 від 17.12.1959р., було передбачено, що у бібліотеках право на пенсію за вислугу років мають завідуючі та бібліотекарі. В строк вислуги зараховується час роботи в усіх бібліотеках незалежно від їх відомчої приналежності - у шкільних, масових, дитячих, в бібліотеках підприємств, установ, організацій. Особи, що працюють на посадах, не зазначених в підрозділі 2 розділу I Переліку (директори централізованих бібліотечних систем, завідувачі відділами централізованих бібліотек, завідувачі читальними і абонементними залами бібліотек, головні, старші бібліотекарі, бібліографи і т.д.), право на пенсію не мають.

Водночас слід зазначити, що п. 2 Положення про порядок обчислення стажу для призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти і хорони здоров`я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1397 від 17.12.1959р., було визначено, що у стаж роботи вчителів та інших працівників освіти, крім роботи, зазначеної в пункті 1 цього Положення, зараховуються робота на керівних, інструктивних та інспекторських посадах в установах, органах і організаціях народної, професійної та професійно-технічної освіти, а також на керівних, інструктивних та інспекторських посадах в профспілці, що об`єднує працівників освіти.

Відтак, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач мав би врахувати положення п. 3 приміток до Переліку №909, відповідно до якого робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років, а робота в установах, органах і організаціях, народної освіти давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

У висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема передбачає, що судове рішення повинно бути таким, яке можна ефективно виконати на користь сторони, яка виграла справу. Конвенція не передбачає теоретичного захисту прав людини, а має на меті гарантувати максимальну ефективність такого захисту.

Таким чином, враховуючи наведене, з метою захисту порушеного відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, права ОСОБА_1 на отримання грошової допомоги, яка виплачується при призначенні пенсії за віком та не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст.243-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення відділу з питань перерахунків пенсій № 20 управління застосування пенсійного законодавства Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оформлене листом «Щодо пенсійного забезпечення» № 0400-25-8/29987 від 19.05.2020 року в частині відмови ОСОБА_1 у виплаті разової допомоги, що надається на основі п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській і області зарахувати період роботи ОСОБА_1 до спеціального стажу з 12.1979 р. по 18.07.1981 р. (2 роки 5 місяців 12 днів) на посаді бібліотекара в Царичанській дитячій музичній школі; з 05.08.1985 р. по 21.01.1991 р. (5 років 5 місяців 27 днів) на посаді бібліотекара відділу комплектування Царичанської централізованої бібліотечної системи; з 01.02.1991 р. по 31.07.1997 р. (6 років 5 місяців) на посаді методиста Царичанської районної бібліотеки; з 01.07.1997 р. по 02.02.2010 р. (12 років 7 місяців 2 дні) на посаді заступника директора по роботі з дітьми Царичанської централізованої бібліотечної системи та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню), у зв`язку з тим, що вона має спеціальний (педагогічний та бібліотечний) стаж більш ніж 30 років та вийшла на пенсію за віком.

Стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова