Справа № 291/772/20
Суддя: Митюк О. В.
Дата ухвалення: 2020-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 291/772/20
Ружинський районний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2020 року

Ружинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Митюк О.В.

за участю секретаря Підгорної А..М.

представника позивача Жуковської Л.А.,

представника відповідача Драчука І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа без самостійних вимог: Верхівнянська філія Житомирського агротехнічного коледжу у Житомирської області

про поновлення строку звернення до суду, визнання дій неправомірними, та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головне управління Держгеокадастру Житомирській області, третя особа без самостійних вимог Верхівнянська філія Житомирського агротехнічного коледжу Житомирської області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладен адміністративного стягнення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з січня 1973 року по 05 січня 2016 року працювала викладачем у Верхівнянській філії Житомирського агротехнічного коледжу, загальний трудовий стаж викладача в Верхівнянській філії Житомирського агротехнічного коледжу складає 43 роки. 05.01.2016 року звільнилась на пенсію, є ветераном праці. Так як працювала викладачем, з 1985 року користувалась земельною ділянкою в розмірі 0,30 га, яка була виділена Вехівнянською філією для огороду. Дана земельна ділянка належить Верхівнянській філії Житомирського агротехнічного коледжу на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 070066. 15.06.2020 року державний інспектор у сфері Державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Житомирській області -головний спеціаліст відділу контролю за використанням земель в Андрушівському, Бердичівському, Любарському, Ружинському, Чуднівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Драчук Іван Степанович виніс постанову № 502-ДК/0076По/08/01/-20 про накладення адміністративного стягнення, якою визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною - статті 53 і Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн ( сто сімдесят) гривень. Вважає постанову № 502-ДК/0076По/08/01/-20 від 15.06.2020 року про накладення адміністративного стягнення, протиправною, та такою що підлягає скасуванню, а адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, так як її не ознайомлено з актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки, в якому міститься план-схема земельної ділянки, та не надано жодного документу де зазначено ідентифікація земельних ділянок, за які накладено адміністративне стягнення, оскільки в постанові зазначено лише розмір ділянки та місцезнаходження на території Верхівнянської сільської ради. План-схема взагалі відсутня. Частково, а саме 10.06.2020 року була ознайомлена з протоколом, однак, згідно постанови № 502-ДК/0076По/08/01/-20 від 15.06.2020 року, зазначено, що протокол складено 15.06.2020 року - що свідчить про факт підробки документів, копія протоколу їй вручена не була. На розгляд адміністративної справи її також не було запрошено. При проведенні перевірки державним інспектором взагалі до уваги жодних документів до уваги взято не було, перевірка проведена поверхово. Крім того, щорічно за користування вказаною земельною ділянкою в бухгалтерію філії вносила кошти, про що свідчать квитанції з печаткою філії, з зазначенням суми оплати та за що проводилась оплата. В оскаржуваній постанові зазначено, що позивач провела поверхневий обробіток грунту. На земельній ділянці, якою вона користується, внесено органічні добрива, проведено весняну оранку, висаджено та посіяно сільськогосподарські культури, а саме: картопля, столові та кормові буряки, овочева та зернова кукурудза, столова морква, овочевий горох, капуста, огірки, помідори, та інші овочі, а тому мова про поверхневий обробіток грунту взагалі йти не може, що свідчить про необ`єктивність перевірки, та засвідчує факт, що державний інспектор навіть не бачив земельну ділянку відносно якої накладено адміністративне стягнення. В свою чергу Верхівнянська філія Житомирського агротехнічного коледжу станом на 25.06.2020 року жодних претензій щодо повернення земельної ділянки не пред`являла. За таких обставин, вважає, що в її діях відсутній склад будь-якого адміністративного правопорушення, передбачений ст. 53-' КУпАП .

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив відмовити в їх задоволенні. Подав відзив на позов.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, та вбачається з довідки Верхівнянської філії №76 від 10.06.2020р., позивачка з січня 1973 року по 05 січня 2016 працювала викладачем у Верхівнянській філії Житомирського агротехнічного коледжу, загальний трудовий стаж викладача в Верхівнянській філії Житомирського агротехнічного коледжу складає 43 роки. 05.01.2016 звільнилась на пенсію. (а.с.11).

Як вбачається з пояснень представника позивача, позивачка, як працівник Верхівнянської філії Житомирського агротехнічного коледжу, з 1985 року користувалась земельною ділянкою в розмірі 0,30 га, яка їй була виділена Вехівнянською філією для огороду. Дана земельна ділянка належить Верхівнянській філії Житомирського агротехнічного коледжу на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 070066, площею 67.4075 га, з цільовим призначенням для здійснення сільськогосподарської, науково-дослідницької і навчальної діяльності (а.с.64).

Згідно протоколу №1 Профкомітету Верхівнянського сільськогосподарського технікуму, теперішньої Верхівнянській філії Житомирського агротехнічного коледжу від 15 січня 1985 року, було виділено земельну ділянку згідно поданих заяв, яка знаходилась під садом в розмірі 16, 8365 га, та на той час знаходилась в занедбаному стані для надання огородів викладачам, працівникам технікуму і учгоспу. Сад був розкорчований в 1983-1984 роках в зв`язку з непродуктивністю та закінченням строку експлуатації. В Протоколі було зазначено, щоб відновити родючість цієї ділянки в учгоспі немає коштів, тому вигідніше віддати дану земельну ділянку під огороди з відповідною орендною платою. (а.с.12).

Так, як Верхівнянська філія є підрозділом Житомирського агротехнічного коледжу, 01.10.2014 року, ОСОБА_1 , разом з іншими викладами філії звернулися до директора Житомирського агротехнічного коледжу про передачу у власність викладачам, та ін. працівникам земельної ділянки розміром 16,8365га, відповідно до поданих заяв (а.с.13-14).

Згідно відповіді директора Житомирського агротехнічного коледжу за № 446 від 16.10.2014 року, зазначено, що Житомирський агротехнічний коледж не заперечує щодо користування земельною ділянкою працівниками Верхівнянської філії (а.с.15).

Відповідно пояснень представника позивача, щороку, позивачка, починаючи з 1985 року, та на протязі 35років, на початку квітня звертається із заявою до директора Верхівнянської філії Житомирського агротехнічного коледжу про надання їй, в користування під огород земельну ділянку в розмірі 0,30 га, якою користується з 1985 року. Дане підтверджується заявою позивачки від 01.04.2019 року, та 07.04.2020 року (а.с.16, 86).

Крім того, щорічно за користування вказаною земельною ділянкою в бухгалтерію філії позивачка вносила кошти, про що свідчать квитанції з печаткою філії, з зазначенням суми оплати та за що проводилась оплата (а.с.17, 88-89).

Згідно довідка Верхівнянської сільської ради вих. №181 від.24.06.2020 року на території Верхівнянської сільської ради ні у власності ні у користуванні, позивачка земельної ділянки не має (а.с.18).

Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 03.06.2020 року №502-ДК, зокрема державному інспектору у сфері Державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Житомирській області -головний спеціаліст відділу контролю за використанням земель в Андрушівському, Бердичівському, Любарському, Ружинському, Чуднівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_2 доручено здійснити державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності, родючості грунтів шляхом проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства під час використання земель з регіональною особливістю на території Верхівнянської сільської ради Ружинського району Житомирської області в період з 09.06.2020 року по 22.06.2020 року (а.с.53).

05.06.2020 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель у Андрушівському, Бердичівському, Любарському, Ружинському Чуднівському Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області було виявлено факт самовільного зайняття та використання (проведено поверхневий обробіток грунту) відповідачем земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, площею 0.30 га, яка розташована на території Верхівнянської сільської ради Ружинського району Житомирської області (а.с.57). Факт самовільного зайняття земельної ділянки був зафіксований актом перевірки від 15.06.2020 року №502-ДК/100/АО/20 (а.с.54). За самовільне зайняття земельної ділянки відносно відповідача ОСОБА_1 15.06.2020 року було складено протокол про адміністративне правопорушення №502-ДК/0079П/67/01/-20.

На підставі вищевикладених документів 15.06.2020 року державним інспектором у сфері Державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Житомирській області -головним спеціалістом відділу контролю за використанням земель в Андрушівському, Бердичівському, Любарському, Ружинському, Чуднівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Драчуком Іваном Степановичем?

винесено оскаржувану постанову № 502-ДК/0076По/08/01/-20 про накладення адміністративного стягнення, якою визнано, ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною - статті 53 і Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн ( сто сімдесят) гривень. Дана постанова мотивована тим, що при обстеженні на території Верхівнянської сільської ради Ружинського району Житомирської області земельної ділянки в межах населеного пункту, сільськогосподарського призначення, державної форми власності, площею 67,4075 га, яка згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 070066 належить на праві постійного користування Верхівнянській філії Житомирського агротехнічного коледжу для здійснення сільськогосподарської, науково-дослідної і навчальної діяльності встановлено, що на частині вказаної земельної ділянки площею 0,30 га гр. ОСОБА_1 проведено поверхневий обробіток грунту. На момент перевірки право власності або право користування земельною ділянкою площею 0,30 га за вказаною особою не зареєстровано, рішення органів місцевого самоврядування, державної виконавчої влади чи будь-яких державних органів про передачу вказаної земельної ділянки у власність або користування ( оренду), відсутнє, що вказує на її самовільне зайняття, і чим порушено вимоги ст. ст. 125,126 ЗК України та ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» Провела самовільне зайняття земельної ділянки та поверхневий обробіток грунту гр. ОСОБА_1 . Порушенням заподіяно матеріальну шкоду на суму 315 грн.67коп. (а.с.10).

Земельним кодексом статтею 125 врегульовано право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного кодексу визначено право власності, користування земельною жінкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на ерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно із положеннями статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочинну щодо такої земельної жінки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що будь-які дії, направлені на фактичне використання земельної ділянки без оформлення права власності на земельну ділянку або права постійного користування чи права оренди земельної ділянки в порядку, значеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно їх обтяжень", є самовільним заняттям земельної ділянки.

Верховний Суд України в постанові від 22 листопада 2010 року у справі № 3-27г10 та Верховний Суд в постанові від 13 березня 2018 року в справі № 397/1142/17 дійшли висновку про те, що, виходячи з аналізу даної правової норми, використання земельної ділянки за відсутності правовстановлюючих документів є ознакою самовільного зайняття вказаної земельної ділянки.

Пунктом "б" ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно зі статтею 53-1 КУпАП самовільне зайняття земельної ділянки - тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи встановлено, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови, у позивачки будь-яких правовстановлюючих документів на право розпорядження чи користування земельною ділянкою площею 0,30 га не було.

В той же час порядок надання у користування земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності визначено Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

Так, ст. 123 ЗК України передбачено, що надання у користування земельної ділянки, яка не зареєстрована в Державному земельному кадастрі, здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;

- прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про надання земельної ділянки у користування.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у користування (оренду) відповідно до ст.123 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури передачі земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

На підставі викладеного позивачем, та його представником, суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що право власності чи користування земельною ділякою, зареєстровано у відповідності до ст.125 та ст.126 Земельного кодексу України, та доказів оформлення права власності чи користування у відповідності та порядку, який визначено в ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Аналогічна правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду від 1.2020 року по справі № 1940/1655/18.

Потрібно також зазначити, що Верховний Суд в постанові від 13 березня 2018 року по сираві

№ 397/1142/17 дійшов висновку про те, що, виходячи з аналізу даної правової норми, використання земельної ділянки за відсутності правовстановлюючих документів є ознакою вільного зайняття вказаної земельної ділянки.

Верховний Суд України у постанові від 22.11.2010 року по справі № 3-27г10, вказав, що обов 'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує правовстановлюючих документів, а відсутність у неї таких документів є вільним зайняттям земельної ділянки.

Аналогічна позиція щодо самовільного зайняття земельної ділянки та розрахунку шкоди вбачається з постанови Верховного суду Касаційного господарського суду від 15.01.2019 року по справі № 5011 -9/336-2012, де суд касаційної інстанції чітко зазначив, що:

«Самовільним зайняттями земельної ділянки, відповідно до статті 1 Закону України державний контроль за використанням та охороною земель", є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Статтею 211 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, зокрема, як самовільне зайняття земельних ділянок.

Розпорядженням КМУ від ЗО листопада 2016 р. № 910-р затверджено Питання державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, в якому зазначено «погодження з опозицією Міністерства аграрної політики та продовольства щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру становою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15 Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Офіційний вісник України, 2015 р.. № 7, ст..164) функцій і повноважень Державної інспекції сільського господарства, що припиняється, із здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості грунтів».

Стаття 144 Земельного кодексу України передбачає що у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складає протокол про порушення та видають особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконає протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладають на таку особу адміністративне стягнення та повторно видають вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк.

Щодо доводів позивача, на право її користування частиною земельної ділянки площею 0.30 га на території Верхівнянської сільської ради, Ружинського району, Житомирської області, з наданих доказів вбачається, що земельна ділянка на території Верхівнянської сільської ради Ружинського району Житомирської області площею 67,4075 га, на підставі Державного акту на право постійного користування належить Верхівнянській філії Житомирського агроекологічного коледжу для здійснення сільськогосподарської, науково - дослідної і навчальної діяльності.

Враховуючи те, що Верхівнянська філія є підрозділом Житомирського агроекологічного коледжу позивач звернулась до директора Житомирського агроекологічного коледжу з клопотанням щодо передачі у власність земельної ділянки. З відповіді на клопотання директор Житомирського агротехнічного коледжу зазначив, що працівники не можуть ставити питання про вилучення земельної ділянки перед Житомирським агротехнічним коледжем, тому як це відноситься до виключної компетенції Міністерства аграрної політики та продовольства України або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 3 ст. 149 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до статті 119 Земельного кодексу України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування.

Відповідно до 4.4 ст.122 ЗК України - центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тільки після вилучення земельної ділянки, позивач мала право звертатися з клопотанням щодо передачі у власність земельної ділянки, згідно вимог Земельного кодексу України.

Так, як судом встановлено, Верхівнянська філія Житомирського агроекологічного коледжу є постійним землекористувачем земельної ділянки на території Верхівнянської сільської ради Ружинського району Житомирської області, площею 67, 4075 га, відтак. Конституційний Суд України в Рішенні від 22.09.2005 року по справі № 5-рп/2005 зазначив, власники землі та орендарі поряд із повноваженнями щодо володіння та користування наділяються і повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками ( орендарі - в частині передачі земель у суборенду за згодою власника). Натомість постійні користувачі такої можливості позбавленні, тобто Верхівнянська філія ні в якому разі не могла надати у користування земельну ділянку працівникам.

Також згідно довідки виданої виконкомом Верхівнянської сільської ради від 24.06.2020 року № 181, гр. ОСОБА_1 не має у користуванні та у власності жодної земельної ділянки, що ще раз підтверджує факт самовільного зайняття земельної ділянки.

На момент перевірки право власності або право користування земельною ділянкою, площею 0.30 га за ОСОБА_1 не зареєстроване, рішення органів місцевого самоврядування, державної виконавчої влади чи будь-яких інших державних органів про передачу вказаної земельної ділянки у власність або користування ( оренду), відсутні, що вказує на її самовільне зайняття, і чим порушено вимоги ст. 125,126 ЗК України.

При цьому з пояснень до Протоколу № 502-ДК/0079П/07/01/-20 від 15.06.2020, позовної заяви ОСОБА_1 , та з пояснень представника позивача в судовому засіданні вбачається, що позивачка та її представник не заперечують про факт використання позивачкою ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0.30 га на території Верхівнянської сільської ради, Ружинського району, Житомирської області.

Спростовується дані вказані в позовній заяві, що ОСОБА_1 не ознайомлювали з актами та ні в одному документі не має ідентифікації земельної ділянки.

Ідентифікація земельної ділянки відбувається на підставі Акта обстеження та перевірки земельної ділянки, який містить План-схему земельної ділянки та відмітку частину земельної ділянки, яку самовільно використовує ОСОБА_1 ..

Згідно чеку від 17.06.2020 року на адресу ОСОБА_1 було надіслано документи, рекомендоване повідомлення містять відмітку про їх отримання 22.06.2020 року, та підпис (а.с.66).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 502-ДК/0079П/07/01/-20 від 15.06.2020 року, в якому містяться пояснення ОСОБА_1 її особистий підпис під поясненнями, підпис про отримання другого примірнику протоколу, та підпис про особисту присутність на розгляді справи про адміністративне правопорушення, що спростовують доводи позивача, що вона взагалі не була ознайомлена з документами. Представником позивача в судовому засіданні зазначалось, що підпис в протоколі про адміністративне правопорушення, позивачкою ОСОБА_1 , було поставлено лише один, але даний факт не спростовано відповідними докази.

Доводи позивача щодо своєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, суд, вважає необґрунтованими, оскільки орендна плата вноситься відповідно до договору оренди (суборенди) землі, однак, з матеріалів справи встановлено, що такий не укладався, тому сплата орендної плати не може слугувати підтвердженням правомірності користування земельною ділянкою. Крім того документи про оплату за користуванням земельною ділянкою за період 2015-2020 року, надані позивачем, не є розрахунковим документом, оскільки так звані квитанції, не відповідають «Положенню про форму та зміст розрахункових документів» затвердженому Наказом № 13 від 21.01.2016 року Міністерства Фінансів України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків тановлених ст. 78 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного суд, дійшов висновку про те, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо строку звернення позивача до суду за захистом свого права при оскарженні постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого зазначеним Кодексом або іншими законами. Частиною третьою цієї статті встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до суду. Оскільки позивач копію оскаржуваної постанови отримала не в день її винесення, то суд вважає, що для захисту її порушеного права на справедливий розгляд справи слід поновити строк звернення до суду.

Керуючись ст.ст.7,53-1, 243-245, 254, 256, 268, 280 КУпАП,ст.ст.122, 225-228, 243 КАС України, ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст..ст.125, 126, 211 Земельного кодексу України, суд,

вирішив:

Поновити ОСОБА_1 строк, встановлений для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа : Верхівнянська філія Житомирського агротехнічного коледжу у Житомирської області про визнання дій неправомірними, та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Повне рішення по справі складено 11.12.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О. В. Митюк.