Справа № 497/1193/2020
Суддя: Кравцова А. В.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1193/2020
Провадження № 2-а/497/19/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020 рокуБолградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Бекметова Х.В.,

розглянувши в залі суду в м.Болград адміністративну справу з адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП у Херсонській області Кірсанова Андрія Геннадійовича та Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим адміністративним позовом, яким просить скасувати як неправомірну постанову серії ЕАМ №3053408 від 29.08.2020року, що була ухвалена інспектором 1 роти 1 батальйону Державної патрульної служби у Херсонській області лейтенантом поліції Кірсановим Андрієм Геннадійовичем, - якою він, позивач, притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510грн. за скоєння адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, - за ст.132-1 КУпАП.

В обґрунтування вимог, позивач посилається на те, що він притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що вага та одну з трьої осей його автомобіля перевищувала допустиму чинним законодавством вагу, проте він, не погоджуючись з цим, здійснив контрольне зважування автомобіля в іншому пункті, згідно якого вага його автомобіля не перевищувала визначену чинним законодаством норму, з чого вбачається, що зважування його автомобіля, наслідком якого є притягнення його, позивача, до адміністративної відповідальності, - є хибним, а тому в його діях/бездіяльності відсутня вина і відсутній склад правопорушення взагалі; крім того, він мав змогу контролювати вагу свого автомобіля як загальну, так і стосовно кожної осі, оскільки автомобіль обладнаний відповідними датчиками.

На позов представником Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції до суду надійшли письмові заперечення, в якому зазначено про те, що він проти позову ОСОБА_1 заперечує у повному обсязі, його дії відповідали вимогам чинного законодавства України. На правопорушника було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510грн. у зв`язку з порушенням ним вимог ч.1ст.132-1 КУпАП та п.22.5 ПДР, а саме: ним здійснено вантажне перевезення, фактична маса якого разоміз транспортним засобом перевищувала 40т., Просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_2 - УПП у Херсонській області - у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього до суду не надходило.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив задовольнити його позовні вимоги.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції надіслав письмові пояснення щодо позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, не надавши суду інших доказів на підтвердження скоєння позивачем правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі як обґрунтовані, за наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.08.2020р. лейтенантом 1 роти батальйону 1 УПП в Херсонській області Кірсановим А.Г. було ухвалено постанову серії ЕАМ№3053408 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за ст.132-1 КУпАП відносно позивача ОСОБА_1 , проте доказів, що підтверджують вину ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Так, 29.08.2020р. ОСОБА_1 автомобілем RENAULT (вантажним тягач Е) НОМЕР_1 з причіпом/напівпричіпом KOGEL НОМЕР_2 здійснював перевезення вантажу (овес врожаю 2020року) з м.Пологи Запорізької області до м.Одеса, - насипом, згідно товарно-транспортної накладної №28-08/1-20 від 28.08.2020р., - в кількості 41,9тон. Цей автомобіль є контейнеровозом, забезпечений датчиками, які показують в тому числі і навантаження на кожну вісь автомобіля, що дозволяє водію здійснювати самостійно контроль за навантаженням автомобіля, тому позивач, був впевнений, що не порушує ніяким чином правила перевезення вантажу - що авомобіль, яким він керує - завантажений згідно чинних законодавчих норм.

Так, відповідно до п.22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів в разі, якщо хоч один з їх габаритів перевищує ширину 2,6м., висоту від поверхні дороги - 4м. (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35м), за довжиною -22м. (для маршрутних транспортних засобів - 25м), фактичну масу - понад 40т. (для контейнеровозів - понад 44т., на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46т.), навантаження на одиночну вісь допускається до 11т. (для автобусів, тролейбусів - 11,5т.), на здвоєні осі - 16т., на строєні - 22т. (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т., здвоєні осі - 18т., строєні -24т.) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2м.

На 203км+500м автодороги Одеса-Мелітополь, в м.Новоазовськ, Чорноморським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки був здійснений габаритно-ваговий контроль вищевказаного вантажного автомобіля: автомобіль був зупинений та позивачу інспектор запропонував здійснений габаритно-ваговий контроль. Показання ваг становила: перша вісь - 6,3т. (при нормі 11т.), друга вісь - 9,5т. (при нормі 11т.), третя вісь - 8,85т., четверта - 8,8т., п`ята - 8,2т. (а загалом, - 3,4 і 5 осі склали 25,85т. при нормі 24 тони). Повна маса транспорту - 41.65 тон при допустимій нормі для цього авомобіля 44 тони.

Щодо перевищення цим транспортним засобом нормативних вагових параметрів було складено відповідний акт за №040320 від 29.08.2020р., в якому зазначено, що осьові навантаження перевищують допущені нормативами - 25.85тон замість допустимих 24тони.

Проте, оскільки з цим позивач, був не згоден, - він вирішив перевірити результати контролю на наступних вагах. Габаритно-ваговий контроль був здійснений за його ініціативою на автодорозі М-14 «Одеса -Мелітополь» (21км + 434м). За результами цього вагового контролю: перша вісь становила 6,09т., друга - 10,37т., третя - 7,88т., четверта - 7,81т., п`ята - 7.85т. (тобто, загалом, 3,4 і 5 осі в сумі склали 23,54т. при нормі 24 тони). Повна маса транспорту склала 39,98т.

31.08.2020р. вага автомобіля у пункті розвантаження складала 41,66 тони.

З наведеного вбачається висновок, що на різних вагах, якими робився габаритно-вантажний контроль автомобіля позивача, на підставі якого інспектором ухвалено рішення про накладення на нього штрафу, - значаться різні показники маси, оскільки для насипного такого товару неможливо встановити точну вагу автомобілю. Тому суд вважає, що на підставі результату контролю, наслідком якого є оскаржувана постанова, - не може бути накладений штраф, - адже адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність.

Овес - це сипучий вантаж, а сипучий вантаж - це рухомий вантаж, який може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху, тим більше, він протягом перевезення може набиратися вологою, яка має властивість випаровуватися, оскільки перевозиться не у герметично закритому виді, завдяки чому вага збільшується або зменшується, причому, протягом доби.

Крім того, результат маси вантажу на кожну вісь автомобіля при кожному черговому зважуванні автомобіля під час перевезення ним сипучих вантажів, буде відрізнятись від попереднього, оскільки під час руху на кожній ямі, при кожному гальмуванні сипучий вантаж має здатність зміщуватися.

Відповідно до Постанови КМУ №879 від 27.06.2007р. "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" було затверджено "Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні", підпунктом 2 п.2 якого вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології - тобто, лише згідно зі спеціальною Методикою, затвердженою Мінекономрозвитку і торгівлі - яка розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, та атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології» (свідоцтво про атестацію № 02-84-08).

Проте, стверджує позивач, вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким та сипучим вантажем, тому, на його думку, станом на теперішній час підрозділи Укртрансбезпеки не мають правових підстав для зважування сипучих та рідких вантажів - допоки Мінекономрозвитку не розробить Методику зважування таких вантажів.

Відповідач не надав достатніх заперечень щодо цього твердження, посилаючись лише на перевищення маси вантажу на одну вісь автомобіля позивача, але, з огляду на надану позивачем довідку №6005000 від 29.08.2020р., він пройшов вимірювання ваги свого автомобіля в цей день о 22:15 на 21км+434м. а/ш М-14 «Одеса-Мелітополь», згідно якого перша вісь становила 6,09т., друга - 10,37т., третя - 7,88т., четверта - 7,81т., п`ята - 7.85т. (тобто, загалом, 3,4 і 5 осі в сумі склали 23,54т. при нормі 24 тони). Повна маса транспорту склала 39,98т. - що не заперечується відповідачем.

Згідно наданого суду свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивача - автомобіль є контейнеровозом (а.с.20), тому його загальна вага, згідно чинного законодавства, не може перевищувати 44т.

Позивач вважає постанову незаконною та просить її скасувати, оскільки він вважає вимірювання, здійснене щодо ваги його завантаженого автомобіля таким, що не відповідає дійсності з огляду на альтернативне вимірювання, тому скоєння ним даного правопорушення заперечує, стверджуючи, що у відповідача відсутні докази скоєння цього правопорушення, оскільки він, позивач, цього правопорушення не скоїв.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 .

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до ч.1 ст. 132-1 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» від 11 вересня 2019 року №54-IX, який набрав чинності 25.09.2019р., статтю 132-1 КУпАП доповнено частиною другою та приміткою.

Так, частина друга статті 132-1 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до примітки до ст. 132-1 КУпАП, дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною другою цієї статті, є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. Підставою для звільнення від відповідальності є наявність у суб`єкта правопорушення дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Ст.14-3 КУпАП регламентовано адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, та, згідно якої, правопорушення, передбачені частиною другою статті 132-1 цього Кодексу, несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. В разі якщо транспортний засіб зареєстровано за межами території України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, притягається особа, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України.

Відповідно до зазначеного свідоцтва про реєстрацію автомобіля, яким керував позивач, цей автомобіль зареєстрований за ПП "ЕЛІТОЛ", що розташоване в м.Болград Одеської області, згідно державного реєстру, єдиним власником і кінцевим бенефіціаром цього підприємства значиться ОСОБА_3 , а керівником - ОСОБА_4 .

Згідно договору оренди №11 від 17.09.2019р., вищевказаний автомобіль був орендлований в ПП "ЕЛІТОЛ" ФОМ ОСОБА_5 , та вже між цим підприємцем і позивачем укладено трудовий договір №15 від 01.10.2019р.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Нормами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Разом з цим, відповідно до ч.ч.1,4 ст.73 КАС України, належними є докази, що містять інформацію стосовно предмета доказування.

Як з`ясовано судом під час розгляду справи, ОСОБА_1 притягнутий оскаржуваною постановою до адміністративної відповідальності за ч.1ст.132-1 КУпАП за перевищення навантаження, передбаченого п.22.5 Правил.

Однак, відповідно до Примітки до ст.132-1 КУпАП, в редакції станом на .02.2020р., тобто на дату розгляду справи, дія частини першої цієї статті не поширювалася на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Відповідно до ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 132-1 КУпАП, що є підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень

Таким чином, враховуючи викладене, а також вимоги позову і відомості, надані позивачем, а також враховуючи відсутність доказів скоєння позивачем правопорушень, які не надані відповідачами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно відсутності в його діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, так само як і події правопорушення, - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Провадження в такому випадку у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.132-1 КУпАП, - підлягає закриттю за відсутністю достатніх та належних доказів на підтвердження наявності складу та події адміністративного правопорушення.

За змістом статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають розподілу відповідно до правил, визначених КАС України, у тому числі в разі закриття провадження у справі.

Такий висновок також узгоджений з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 липня 2019 року у справі № 9901/264/19.

Відповідно до частин 3-6 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Судом встановлено, що 14.09.2020 року між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_6 укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 418607.

За умовами вказаного Договору гонорар за надання правової допомоги встановлюється за домовленістю сторін згідно з Додатковою угодою.

Згідно Додаткової угоди №1 від 14.09.2020 року передбачено, що сторони за договором про надання правової допомоги №№ 418607 від 14.09.2020 року домовились, що гонорар Адвоката становить 2800 грн.

Також визначено види правової допомоги, їх тривалість та вартість, надано суду детальний опис робіт.

Вказані послуги адвоката сплачено в повному обсязі, що підтверджується квитанцією № 6 від 15.09.2020. Вказана квитанція підписана адвокатом.

Щодо наданого доказу оплати послуг адвоката, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року в адміністративній справі № 727/4597/19. Суд касаційної інстанції звернув увагу, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Отже, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Суд зауважує, що компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у випадку доведення здійснення витрат, пов`язаних з розглядом відповідної справи, такий розгляд має бути обґрунтований, доведений належними доказами і підтверджувати співмірність отриманих адвокатом коштів з якістю та обсягом наданих послуг.Враховуючи сукупність викладених обставин, суд доходить висновку, що вимога щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 28000 грн. підлягає задоволенню , такий розмір є співмірним з особливостями спору та обставинами в даній адміністративній справі.

Також на підставі статті 139 КАС України з Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 840,80 гривень сплаченого судового збору.

Керуючись п.10,12ч.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в редакції з 15 грудня 2017 року), ст.122ч.1 КУпАП, ст.ст.2,3, 4-14, 44-47,72, 77ч.2, 90, 132, 192, 205, 211, 229, 241-246,250, 293, 295 КАС України, ст.62 Конституції України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора УПП у Херсонській області Кірсанова Андрія Геннадійовича та Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати як протиправну, ухвалену з порушенням вимог чинного законодавства за відсутністю достатніх доказів та підстав, постанову серії ЕАМ№3053408, що була ухвалена 29.08.2020 року інспектором УПП у Херсонській області Кірсановим Андрієм Геннадійовичем - про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення - штрафу в розмірі 500грн. - у справі про адміністративне правопорушення за ст.132-1 КУпАП - у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.132-1 КУпАП, - закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 73034, м.Херсон, просп.Адмірала Сенявіна,128) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судові витрати в розмірі 840,80 гривень сплаченого судового збору та 2800 гривень, сплачених ним за отримання правової допомоги від адвоката, всього, - 3640 (три тисячі шістсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене зацікавленими особами до п`ятого апеляційного адміністративного суду в м.Одеса через Болградський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги у 30-ти денний строк з дня отримання його копії, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Строк для оскарження може бути поновлений, якщо він пропущений з поважних причин.

Повний текст рішення складений 14.12.2020 року

Суддя А.В. Кравцова