Справа № 380/5516/20
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/5516/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (79005 м. Львів пл. Маланюка 6) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело праці» (79000 м. Львів вул. Листопадового Чину 26/19) про стягнення боргу -

УСТАНОВИВ:

Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело праці» (далі - відповідач, ТзОВ «Джерело праці»), у якій просить стягнути з відповідача на його користь борг у сумі 115815,44 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно із «Звітом про зайнятість і працевлаштування інвалідів» за 2019 рік, наданому до відділення Фонду, середньооблікова чисельність штатних працівників ТзОВ «Джерело праці» становила 41 особу. Відповідно до нормативу місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідач повинен був створити 2 робочих місця для осіб з інвалідністю. Зазначив, що у відповідача згідно з консолідованою інформацією Галицького управління Головного управління ДПС у Львівській області № 27885/10/51.5-07 від 26.06.2020 протягом 2019 року у ТзОВ «Джерело праці» не працювало жодної особи з інвалідністю, відтак відповідачем не виконано нормативу щодо працевлаштування двох осіб з інвалідністю. Сума адміністративно-господарських санкцій за 2 нестворені робочі місця становить 112770,74 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив зазначену суму у встановлені законодавством строки, Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів нарахувало пеню в сумі 3044,70 грн.

Ухвалою від 20.07.2020 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою від 17.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 16.11.2020 витребувано додаткові докази та продовжено строк розгляду справи.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 50938 від 06.10.2020), у позовні вимоги визнав частково. Вказав, що протягом 2019 року товариством працевлаштовано лише одну особу з інвалідністю - ОСОБА_1 , яка працювала з 01.03.2018 по 26.03.2020. Оскільки протягом 2019 року за неї сплачувалися податки на заробітну плату, що підтверджується звітом 1-ДФ за чотири квартали 2019 року, відповідач просив задовольнити вимоги позивача щодо сплати штрафу лише за одну особу (57907,72 грн).

Відповідач подав до суду відповідь на відзив (вх. № 68000 від 16.12.2020), у якому проти доводів відповідача заперечив. Вважає, що додані ТзОВ «Джерело праці» до відзиву на позовну заяву письмові докази не є належними в підтвердженні факту працевлаштування особи з інвалідністю, оскільки така інформація не підтверджена ДПІ у Галицькому районі м. Львова. Зазначив, що відповідно до відомостей ГУ ПФУ у Львівській області середньооблікова кількість штатних працівників відповідача за 2019 рік, яким встановлено інвалідність, округлюється до нуля, відтак просив позов задовольнити повністю.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Джерело праці» 25.05.2020 подало звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік (форма № 10-ПІ) (а.с. 5).

Згідно із поданим звітом середньооблікова кількість штатних працівників у 2019 році в ТзОВ «Джерело праці» (код рядка 01) становила 41 особу, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 2 особи (код рядка 02). Норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (код рядка 03) у 2019 році для відповідача становив 2 особи.

Середньорічна заробітна плата штатного працівника за 2019 рік у відповідача становила 56386,00 грн (код рядка звіту 05).

Згідно з інформацією Галицького управління Головного управління ДПС у Львівській області, наданою у листі за вих. № 27885/10/51.5-07 від 26.06.2020, у січні, лютому, квітні та травні 2019 року у ТзОВ «Джерело праці» працювала одна особа з інвалідністю, в інші місяці 2019 року надано інформацію про відсутність працевлаштованих осіб з інвалідністю (а.с. 6).

На підставі зазначеної інформації позивачем зроблено висновок про невиконання відповідачем нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році у кількості 2 особи та нараховано адміністративно-господарські санкції.

Останнім днем сплати адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році є 15.04.2020. Сума пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період з 16.04.2020 по 14.07.2020 (90 днів) склала 3044,70 грн.

Оскільки відповідач у встановлений термін не сплатив суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, заборгованість перед відділенням Фонду за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році становить 115815,44 грн (адміністративно-господарська санкція - 112770,74 грн; пеня - 3044,70 грн), за стягненням якої позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами є Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» № 875-XII від 21.03.1991 (далі - Закон № 875-XII).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 875-XII з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Згідно з частиною 2 статті 17 Закону № 875-XII підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 875-XII забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин 1-3, 9 статті 19 Закону № 875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю.

Постановою Кабінету Міністрів України № 70 від 31.01.2007 на реалізацію статей 19, 20 Закону № 875-XII затверджено Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування (далі - Порядок № 70).

Відповідно до пункту 2 цього Порядку звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 20 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до частин 4, 5 статті 20 Закону № 875-XII адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 1 статті 238 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Частиною 2 цієї статті визначено, що види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Згідно з частиною 1 статті 239 ГК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Як видно з матеріалів справи, ТзОВ «Джерело праці» відноситься до суб`єктів господарювання, яким відповідно до статті 19 Закону № 875-XII встановлюється норматив робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю.

Відповідачем 25.05.2020 подано до Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік за формою № 10-ПІ, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики № 42 від 10.02.2007.

Згідно із поданим звітом середньооблікова кількість штатних працівників у 2019 році в ТзОВ «Джерело праці» (код рядка 01) становила 41 особу, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 2 особи (код рядка 02). Норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю (код рядка 03) у 2019 році для відповідача становив 2 особи. Середньорічна заробітна плата штатного працівника за 2019 рік у відповідача становила 56386,00 грн (код рядка звіту 05).

Позивач звернувся до суду із цим позовом за стягненням суми адміністративно-господарських санкцій за 2 нестворені робочі місця становить у сумі 112770,74 грн та пені в сумі 3044,70 грн, оскільки, на його думку, згідно з консолідованою інформацією Галицького управління Головного управління ДПС у Львівській області № 27885/10/51.5-07 від 26.06.2020 протягом 2019 року у ТзОВ «Джерело праці» не працювало жодної особи з інвалідністю.

Суд зазначає, що відповідач визнав позов частково та вказав, що ним допущено помилку при поданні звітності, оскільки протягом 2019 року працевлаштовано лише одну особу. На підтвердження вказаного долучив до відзиву на позовну заяву такі документи: копію довідки № 47727 від 28.05.2010, відповідно до якої ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) пожиттєво встановлено третю групу інвалідності (а.с. 28); копію наказу ТзОВ «Джерело праці» № 8- від 01.03.2018 про прийняття на роботу ОСОБА_1 з 02.03.2018 на посаду комірника (а.с. 29); копію наказу ТзОВ «Джерело праці» № ДЖ000000244 від 26.03.2020 про припинення трудового договору (контракту), відповідно до якого ОСОБА_1 звільнено з посади комірника з 02.04.2020 за п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України (а.с. 30).

Крім цього, до матеріалів справи також долучено звіти ТзОВ «Джерело праці» форми « 1-ДФ» за чотири квартали 2019 року із відміткою контролюючого органу про прийняття (а.с. 31-48), відповідно до яких позивачем за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом 2019 року сплачувалися податок із заробітної плати.

Із вказаного слідує, що протягом 2019 року у ТзОВ «Джерело праці» працювала одна особа з інвалідністю, відповідно відповідачем виконано норматив щодо працевлаштування однієї особи з інвалідністю.

Отже, ТзОВ «Джерело праці» у 2019 році не виконало нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в кількості 1 особа.

Відповідачем на підтвердження факту працевлаштування протягом 2019 року однієї особи з інвалідністю надано належні та допустимі докази в розумінні статей 73 та 74 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з огляду на що суд відхиляє твердження позивача про неналежність таких.

Оскільки норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році для відповідача становив 2 особи (з них працевлаштовано лише 1 особу), розмір середньорічної заробітної плати штатного працівника становить 56385,37 грн, тому відповідно до частини першої статті 20 Закону № 875-XII ТзОВ «Джерело праці» повинно сплатити адміністративно-господарську санкцію за 2019 рік в сумі 56385,37 грн. Строк сплати цих санкцій відповідно до статті 20 Закону № 875-XII сплив 15.04.2020.

Ураховуючи те, що відповідач добровільно не сплатив адміністративно-господарські санкції у встановлені законом строки, позивач нарахував пеню відповідно до облікової ставки НБУ (в розмірі 8% річних) за період з 16.04.2020 по 14.07.2020 в сумі 1522,80 грн. Суд не виявив арифметичних чи логічних помилок в розрахунку заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2019 рік, що долучений до матеріалів справи (а.с. 7), однак враховує такий лише в частині невиконання позивачем нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю в кількості 1 особи.

Отже, станом на дату розгляду справи ТзОВ «Джерело праці» не сплатило адміністративно-господарських санкцій за невикористання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2019 рік та пені на загальну суму 57908,17 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене суд вважає, що позовні вимоги Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів є обґрунтованими частково, відтак позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивачем не надано суду доказів понесення інших судових витрат, ніж сплата судового збору, підстави для їх стягнення з відповідача відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295, пп. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело праці» про стягнення боргу задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело праці» (79000 м. Львів вул. Листопадового Чину 26/19; код за ) на користь Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (79005 м. Львів пл. Маланюка 6; код за ) борг в сумі 57908 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот вісім) гривень 17 копійок.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21.12.2020.

Суддя Р.П. Качур