Справа № 160/17041/20
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 грудня 2020 року Справа №160/17041/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Златін С.В., розглянувши клопотання представника позивача про звільнення від сплати судового збору за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2020 року представник позивача ОСОБА_2 звернувлась до суду з позовом до ідділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) , в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця ВПВР УЗПВР у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 24.04.2020р. про закриття виконавчого провадження № 61125797.

- зобов`язати ВПВР УЗПВР у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вжити заходи примусового виконання рішення суду по виконавчому провадженню № 61125797.

Ухвалою суду від 22.12.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

22.12.2020 року представником позивача було подане клопотання про звільнення від сплати судового збору. Клопотання обгрунтовано тим, що позивач не має доходу на території України, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2019 року. Позивач також вказує на те, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правовідносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення без розсудливих та необґрунтованих позовів. Суди повинні звільняти від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан. Підстави для відмови суду у подібних клопотаннях повинні бути аргументовані. Оскільки через карантин позивач не може залишати місце проживання та отримати та надати суду інформації про свої доходи; банківські установи не працюють.

Розглянувши клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Суд також враховує позицію Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016р. Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VI Про судовий збір у редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484- VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору, зокрема, у вказаному аналізі зазначено, що при зверненні до суду із заявою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності таких коштів для сплати судового збору.

На підтвердження заявленого клопотання представник позивача надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2019 рік, з яких видно, що позивач станом не отримує доход в Україні.

Однак у позовній заяві позивач самостійно вказує про той факт, що з 1995 року позивач виїхаа на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль.

Таким чином, позивач вже тривалий час проживає у державі Ізраїль та може мати там джерела доходів.

Закон України "Про судовий збір" не містить норми про те, що розмір річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік стосується лише доходу, який отриманий позивачем на території України.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження обставин того, що його майновий стан, в т.ч. і з урахуванням доходів отриманих у державі Ізраїль, перешкоджає сплаті судового збору за подану адміністративного позову у встановлений законом порядку, а саме: доходи отримані позивачем в Україні є єдиними доходами позивача взагалі, тобто позивачі не отримує в державі Ізраїль будь-яких доходів.

Не надання позивачем інформації про його доходи в державі Ізраїль не дає можливості суду обгрунтовано та виважено здійснити оцінку майнового стану позивачів для прийняття рішення про звільнення позивачів від сплати судового збору або відстрочення його сплати.

Посилання позивача на те, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правовідносинах з Україною він визнається лише громадянином України, суд відхиляє, оскільки матеріали справи не містяться доказів набуття позивачами громадянства держави Ізраїль; позивач у позовній заяві вказує лише на те, що позивач виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль.

Оскільки позивачем не надано суду доказів майнового стану позивача в т.ч. і у державі Ізраїль, то суд не вбачає правових підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, виходячи з наданих ним доказів.

У постанові Верховного Суду від 24.01.2020 року у справі № 815/2320/18 касаційний суд зробив акцент, що в кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою пор звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди мають встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо) рухомого, нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Княт проти Польщі, заява № 71731/01; п. 63-64 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Єдамський та Єдамська проти Польщі, заява № 73547/01).

Також суд вказує на те, що запровадження карантину у державі Ізраїль не позбавляє позивача можливості отримати відповідну інформацію стосовно йо майнового стану за допомогою Інтернет та/або Інтернет-банкінгу.

Оскільки позивачем не надано суду доказів майнового стану позивача в т.ч. і у державі Ізраїль, то суд не вбачає правових підстав для звільнення скаржника від сплати судового збору.

Керуючись ст. 133, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотаня представника позивача про звільнення від сплати судового збору.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді Лісна А.М.