Справа № 380/4635/20
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/4635/20 пров. № А/857/12393/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Розмана Василя Степановича на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року, прийняте суддею Качур Р.П. в м.Львові, за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 380/4635/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 23.01.2018; стягнути з відповідача на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 23.01.2018 у сумі 74828,20 грн. та понесені судові витрати за проведення судово-економічної експертизи у сумі 1961,28 грн і витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн.

Позов обгрунтовано протиправністю ненарахування та невиплати позивачу відповідачем індексації грошового забезпечення, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» за період служби з 01.01.2016 по 23.01.2018 включно.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 23.01.2018.

Зобов`язано навчальний центр Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 23.01.2018 включно.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань навчального центру Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

У решті судові витрати розподілу не підлягають.

Представник позивача адвокат Розман В.С. подав апеляційну скаргу, з підстав неповного з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що у відповідача, у даному випадку, відсутні дискреційні повноваження, а, відтак, відповідач повинен нарахувати та виплатити суму індексації у розмірі обчисленому у висновку судового експерта, розрахованому з базовим місяцем січень 2008 року, відповідно до Порядку № 1078, оскільки в період з 01.01.2008 року по 01.03.2018 року вбачалась незмінність посадових окладів військовослужбовців.

Крім того, ефективним способом захисту прав позивача буде саме стягнення конкретної суми.

Просить скасувати рішення суду в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 23.01.2018 включно та прийняти у цій частині постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі із обов`язковим зазначенням суми індексації грошового забезпечення або базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення позивача січень 2008 року.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити без змін рішення суду, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у навчальному центрі Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ).

Згідно з витягом із наказу начальника навчального центру Національної гвардії України (по стройовій частині) № 19 від 23.01.2018 підполковника ОСОБА_1 , начальника продовольчої служби тилу, звільненого з військової служби у запас за п. «б» ч. 6 ст. 26 (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено із списків особового складу навчального центру та всіх видів забезпечення з 23.01.2018 (а.с. 9).

Представник позивача 14.01.2020 звернувся до відповідача із адвокатським запитом, у якому просив здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 23.01.2018 (а.с. 10).

Навчальний центр надав відповідь (вих. № А3-2 від 23.01.2020), у якому повідомив, що здійснення індексації грошового забезпечення позивача з 01.01.2016 по 23.01.2018 проводилося у межах чинного законодавства, що регулює таке питання (а.с. 12).

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації протиправною, а тому звернувся до суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частина 2 статті 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII), Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII) та Порядком проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовця є однією з державних гарантій щодо оплати праці, тому така підлягає обов`язковому нарахуванні та виплаті і не повинна ставитись в залежність від бюджетних асигнувань відповідача. Більше того, відповідач міг ставити перед керівництвом питання про перерозподіл фінансування та скерування додатково виділених коштів в першу чергу для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців, а вже в другу чергу - на премії чи додаткову грошову винагороду. Відповідач всупереч вимогам Закону №1282-XII та Порядку №1078 не провів нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивача за період починаючи з січня 2016 року, тому повинен був вчинити ці дії слід при звільненні військовослужбовця, - тобто до виключення його із списків особового складу військової частини.

Відсутність механізму виплати індексації не може позбавляти позивача права на отримання належних йому сум невиплаченого доходу, а обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправну бездіяльність відповідача, з чим погоджується колегія суддів, та правомірно зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 23.01.2018 включно.

Суд вважає належним способом захисту прав позивача спонукання/зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по 23.01.2018 року включно.

Саме такий спосіб захисту прав колишніх військовослужбовців (прийняття рішення зобов`язального характеру) визнав належним та ефективним Верховний Суд, розглядаючи як суд першої інстанції зразкову справу №620/4218/18 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/81798649).

Аналогічний підхід є усталеним в практиці Верховного Суду як суду касаційної інстанції при перевірці рішень судів у спорах щодо невиплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям (про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за певний період).

Разом з тим, апелянт не погоджується з тим, що судом не визначено конкретну суму та базовий місяць січень 2008 року і вважає, що таке призведе до нового позову про невірне нарахування та виплату індексації грошового забезпечення.

Колегія суддів зазначає, що у даній справі, суд дав оцінку протиправній бездіяльності відповідача щодо нарахування і виплати позивачу індексації грошового забезпечення за охоплений позовними вимогами період і, з метою відновлення прав позивача, приймає рішення зобов`язального характеру. На виконання цього рішення суду відповідач, нараховуючи індексацію грошового забезпечення позивача, також повинен здійснити нарахування/утримання/сплату передбачених законодавством податків та обов`язкових зборів, подати відповідну звітність в контролюючі органи (ДПС, ПФУ) щодо суми виплаченого фізичній особі доходу, а тому вимоги про стягнення з відповідача індексації грошового забезпечення в конкретній сумі передчасними та такими, що не підлягають до задоволення. В межах цієї справи питання суми індексації грошового забезпечення не входить в предмет доказування, оскільки відповідач не проводив нарахування відповідних сум індексації грошового забезпечення позивача.

З аналізу приписів Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) та визначати суму індексації, зокрема розміру посадового окладу, базового місяця для обчислення індексації, покладено саме на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

керуючись ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Розмана Василя Степановича - залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі № 380/4635/20, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула