Справа № 160/8115/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2020 року Справа № 160/8115/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.,
при секретарі Піддубцеві О.В.,
представника відповідача Мирошниченко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до Акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» про стягнення заборгованості, -
21.08.2019 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» (далі відповідач), в якій позивач просить:
Позовні вимоги позивача обґрунтовані несплатою відповідачем штрафу у розмірі 17 000,00 грн., накладеного постановою НКРЕКП від 05.04.2019 № 508 Про накладення штрафу на AT ДНІПРОАЗОТ за порушення Ліцензійних умов з виробництва теплової енергії та здійснення заходів державного регулювання (надалі - Постанова № 508), несплатою штрафу у розмірі 8 580,09 грн., накладеного постановою НКРЕКП від 05.04.2019 р. № 509 Про накладення штрафу на AT ДНІПРОАЗОТ за сплату внесків на регулювання не в повному обсязі (надалі - Постанова № 509), з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача 51 160,18 грн., у тому числі: 17 000,00 грн. - штраф, накладений Постановою № 508; 8 580,09 грн. - штраф, накладений Постановою № 509; 17 000,00 грн. - пеня за порушення строку оплати відповідачем штрафу у розмірі 17 000,00 грн., накладеного Постановою № 508; 8 580,09 грн. - пеня за порушення строку оплати відповідачем штрафу у розмірі 8 580,09 грн., накладеного Постановою № 509.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/8115/19 передана до розгляду судді Віхровій В.С.
Ухвалою суду від 27.08.2019 року позовну заяву Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних до Акціонерного товариства ДНІПРОАЗОТ про стягнення заборгованості, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
12.09.2019 року через канцелярію суду, позивачем надано письмове повідомлення про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали від 27.08.2019 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/8115/19 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Судове засідання призначено на 09.10.2019 року.
23.09.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло клопотання Акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» про зупинення провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 року зупинено провадження в адміністративній справі №160/8115/19 до набрання законної сили рішенням у справі №160/3648/19.
08.10.2019 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування правової позиції зазначено, що діяльність НКРЕП в його статусі на момент подання відзиву є неконституційною, і відповідно, НКРЕП не наділено повноваженнями ухвалювати обов`язкові до виконання рішення, зокрема постанови про накладення штрафів №508 та №509, та не наділено компетенцією щодо стягнення штрафів та пені за несвоєчасне виконання таких неконституційних рішень. Чинним законодавством України не передбачено визначення та порядок розрахунку чистого доходу від провадження діяльності по виробництву теплової енергії. Відповідачем відповідно до формули, зазначеної в п. 5 Порядку розрахунку та встановлення ставки внесків на регулювання, затвердженим постановою НКРЕКП від 06.04.2017 року №491, були розраховані та сплачені суми внесків на регулювання за І-ІV квартали 2018 року. Стаття 13 Закону України «Про теплопостачання» не передбачає стягнення з відповідача штрафу за несплату внеску на регулювання або сплату його не в повному обсязі в судовому порядку на підставі рішення суду, а також не передбачає нарахування пені за прострочення оплати штрафу.
17.10.2019 року на електронну пошту суду та 22.10.2019 року засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що припущення позивача про відсутність повноважень НКРЕКП на ухвалення обов`язкових до виконання рішень, зокрема, постанов про накладення штрафів №508 та №509, та відсутність компетенції щодо стягнення штрафів та пені за несвоєчасне виконання таких неконституційних рішень, не відповідає нормам процесуального права та не може бути прийнято судом у якості спростування позовних вимог Регулятора. Норми Закону про НКРЕКП щодо повноважень Регулятора щодо здійснення державного регулювання, моніторингу та контролю за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Конституційним судом не оцінювались та неконституційними не визнавались. Рішення суду у справі №160/3648/19 є таким, що набрало законної сили, а тому є всі підстави стверджувати, що постанова НКРЕКП від 05.04.2019 року №508 є законною та прийнята в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, зазначене рішення суду вкотре підтверджує безпідставність та необґрунтованість тверджень АТ «Дніпроазот».
30.10.2019 року представником відповідача надані заперечення на відповідь на відзив із зазначенням правової позиції, аналогічної, викладеній у відзиві на позовну заяву.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 року поновлено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.12.2020 року.
22.12.2020 року представником відповідача подано клопотання про зупинення провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.
В судове засідання, призначене на 23.12.2020 року, з`явилась представник відповідача, підтримала обрану правову позицію.
Представником відповідача зазначено, що постанови, на підставі яких стягується штраф, є незаконними, винесені з порушенням норм матеріального права. Також зазначено, що постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про стягнення сум штрафу виконуються через виконавчу службу, а не шляхом звернення стягнення до суду. На думку представника відповідача, пеня не нараховується на суму штрафу.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
05.04.2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг винесено постанову «Про накладення штрафу на АТ «Дніпроазот» за порушення Ліцензійних умов з виробництва теплової енергії та здійснення заходів державного регулювання» №508, якою постановлено, зокрема, відповідно до п.11 та п.12 ч.1 ст.17, ст..22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» накладено штраф у розмірі 17 000 грн. за порушення:
- п.3.1 гл.3 Ліцензійних умов № 308 щодо дотримання вимог законів України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про теплопостачання», інших актів законодавства, якими регулюється діяльність у сфері природних монополій та у сфері теплопостачання, а саме п.2.2 Інструкції щодо заповнення форми звітності № 1-НКРЕ (місячна) «Звіт про використання палива ліцензіатом з виробництва електричної та теплової енергії», затвердженої постановою НКРЕ від 04.10.2012 року №1257, щодо надання щомісяця (до 15 числа місяця, наступного після звітного) поштою на паперовому носії та електронною поштою до НКРЕКП та відповідного територіального органу НКРЕКП звітності за формою №1-НКРЕ (місячна), п. 2.3 та п.2.7 Інструкції щодо заповнення форми звітності N 6-НКРЕ-енерговиробництво (квартальна) «Звіт про ліцензовану діяльність суб`єктів господарювання з виробництва електричної та теплової енергії», затвердженої постановою НКРЕ від 04 жовтня 2012 року N 1257, щодо надання щокварталу (не пізніше 25 числа наступного місяця після звітного періоду) поштою на паперовому носії та електронною поштою до НКРЕКП та відповідного територіального органу НКРЕКП звітності за формою №6-НКРЕ-енерговиробництво (квартальна) та забезпечення ліцензіатом достовірності інформації, зазначеної ним у формі звітності N 6-НКРЕ-енерговиробництво (квартальна);
- п.п.5 п.3.2 гл.3 Ліцензійних умов №308 щодо виконання рішень органу ліцензування у строки, встановлені відповідним рішенням, а саме: п.2 постанови НКРЕКП від 22.03.2017 року №308 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання» у частині подання до органу ліцензування документів та відомостей, визначених ч.3 ст.15 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», протягом двох місяців з дня набрання чинності цією постановою;
- п.п.9 п.3.2 гл.3 Ліцензійних умов №308 щодо дотримання структури витрат згідно зі статтями, затвердженими у тарифі на виробництво теплової енергії;
- п.п.22 п.3.2 гл.3 Ліцензійних умов №308 у частині надання до органу ліцензування документів та звітності, необхідних для виконання органом ліцензування своїх повноважень, в обсягах та у строки, встановлені органом ліцензування.
05.04.2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг винесено постанову «Про накладення штрафу на АТ «Дніпроазот» за сплату внесків на регулювання не в повному обсязі» №509, якою постановлено відповідно до частини п`ятої статті 13 та статті 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» накласти штраф у розмірі 8580,09 грн. за сплату внесків на регулювання не в повному обсязі за I-IV квартали 2018 року.
Правомірність винесення вказаних постанов була предметом розгляду у справах №160/3648/19 та №160/3604/19.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року у справі №160/3648/19 позовну заяву акціонерного товариства «Дніпроазот» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про скасування постанови від 05.04.2019 року №508 про накладення штрафу та здійснення заходів державного регулювання - залишено без задоволення.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Дніпроазот» залишити без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року в адміністративній справі №160/3648/19 - залишено без змін.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 року у справі №160/3604/19 у задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 року апеляційну скаргу акціонерного товариства «Дніпроазот» залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року в адміністративній справі № 160/3604/19 залишено без змін.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, станом на час розгляду цієї справи судом, є такі, що набрали законної сили рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року у справі №160/3648/19 та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 року у справі №160/3604/19, якими встановлено правомірність винесення постанов від 05.04.2019 року №508 та №509.

Вирішуючи позовну заяву по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Законом України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII (надалі - Закон України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг") Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Регулятор є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, що є державною власністю, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Роботу Регулятора забезпечують його центральний апарат і територіальні органи.

Згідно частини 1 статті 3 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

У відповідності до частини 2 цієї ж статті Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом.

Частиною 3 статті 3 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" передбачено, що основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 3) сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав; 4) забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами; 5) сприяння транскордонній торгівлі електричною енергією та природним газом, забезпечення інвестиційної привабливості для розвитку інфраструктури; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.

За порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді: 1) застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень; 2) накладення штрафу; 3) зупинення дії ліцензії; 4) анулювання ліцензії. За порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до посадових осіб суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати адміністративні стягнення.

У разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор розглядає питання відповідальності суб`єкта господарювання, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта господарювання. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.

Регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом, законами України «Про ринок електричної енергії», «Про природні монополії», «Про питну воду та питне водопостачання», «Про ринок природного газу», «Про теплопостачання».

Суб`єкти господарювання, на яких накладено штраф, зобов`язані сплатити його у 30-денний строк з дня одержання копії рішення про накладення штрафу, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону. За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 відсотка суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Регулятора. Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до Державного бюджету України. Протягом п`яти робочих днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати Регулятору документи, що підтверджують сплату штрафу. У разі відмови від сплати штрафу та пені їх примусове стягнення здійснюється на підставі відповідного рішення суду за позовом Регулятора, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що станом на час розгляду справи штраф, застосований пунктом 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 508 від 05.04.2019 року та постанови №509 від 05.04.2019 року, відповідачем, не сплачений.

Стосовно доводів відповідача про безпідставність нарахування сум штрафів вказаними постановами, оскільки відповідачем здійснено розрахунок суми внесків на підставі діючого законодавства, суд зазначає, що підстави для винесення постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 508 від 05.04.2019 року та №509 від 05.04.2019 року були предметом судового розгляду та рішеннями судів залишені в силі, визнані правомірно прийнятими.

Під час розгляду справи про стягнення суми штрафу, судом не досліджуються підстави прийняття постанов, на підставі яких заявлено суми до стягнення, оскільки їм вже надана правова оцінка рішенням судів від 05.06.2019 року у справі №160/3648/19 та від 11.08.2020 року у справі №160/3604/19.

Стосовно доводів відповідача про те, що діяльність НКРЕП в його статусі на момент розгляду справи є неконституційною, і відповідно, НКРЕП не наділено повноваженнями ухвалювати обов`язкові до виконання рішення, зокрема постанови про накладення штрафів №508 та №509, та не наділено компетенцією щодо стягнення штрафів та пені за несвоєчасне виконання таких неконституційних рішень, суд зазначає наступне.

Вказаним доводам відповідача вже надавалась правова оцінка постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.09.2020 року у справі №160/3648/19, в якій зазначено, що статтею 152 Конституції України передбачено: закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно ст.91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13 липня 2017 року № 2136-VIII, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Як видно з пункту другого резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року №5-р/2019 ним визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) частину першу статті 1, пункт 2 частини першої статті 4, частину першу, абзаци перший, другий частини другої статті 5, абзаци перший, другий, третій, четвертий, тридцять дев`ятий, сороковий частини третьої, частину шосту статті 8 Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 року №1540-УІІІ. При цьому, в пункті третьому резолютивної частини рішення вказано, що зазначені норми Закону втрачають чинність з 31.12.2019 року.

Отже, як на час виникнення спірних правовідносин, так і під час розгляду даної справи судом, положення зазначених норм Закону є чинними та можуть застосовуватись до 31.12.2019 року, вказане свідчить як про відсутність підстав для скасування рішення Регулятора з огляду на рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року №5-р/2019, про що зазначено під час розгляду справ №160/3604/19 та №160/3648/19, так і про відсутність підстав для звільнення Акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» від відповідальності у вигляді штрафу на підставі чинних та правомірних постанов про накладення штрафу.

Стосовно доводів представника відповідача про те, що постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про стягнення сум штрафу виконуються через виконавчу службу, а не шляхом звернення стягнення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» платники внесків на регулювання не пізніше 15 днів з дня вручення або отримання копії постанови про накладення штрафу зобов`язані сплатити штраф та надати Регулятору копію завіреного банком платіжного документа, що засвідчує факт сплати штрафу.

У разі несплати штрафу та/або ненадання копії платіжного документа, що засвідчує факт сплати штрафу, в зазначений строк, виконання постанови про накладення штрафу здійснюється державною виконавчою службою в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Суд зазначає, що Закон України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» не містить положення про те, що постанова про накладення штрафу є виконавчим документом, та не містить заборони на звернення до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості.

Стосовно доводів представника відповідача про протиправність нарахування пені на суму штрафу, суд зазначає, що відповідні доводи спростовуються ст. 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», відповідно до якої за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 відсотка суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Регулятора.

Таким чином, позивач має повноваження на нарахування суми пені за кожний день прострочення сплати суми штрафу.

Доказів сплати суми штрафу, відповідачем суду не надано.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 74 КАС України).

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням зазначеного, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства України, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 9, 11, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (адреса: вул. Смоленська, буд. 19, м. Київ, 03057, ) до Акціонерного товариства ДНІПРОАЗОТ (адреса: вул. С.Х. Горобця, буд. 1, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, 51909, ) про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «ДНІПРОАЗОТ» 51160,18 грн (п`ятдесят одна тисяча сто шістдесят гривень 18 копійок) в дохід Державного бюджету України (код бюджетної класифікації 21081100 Адміністративні штрафи та інші санкції).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23 грудня 2020 року.

Суддя В.С. Віхрова