Справа № 120/5177/20
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5177/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян М.Б.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

17 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Остер" на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Остер" до Приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

25.09.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Остер" до подання позовної заяви, подало заяву про забезпечення позову шляхом зупинення розподілу коштів, отриманих з реалізації майна боржника сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля".

Заява мотивована необхідністю справедливого розподілу коштів, отриманих в результаті реалізації майна боржника між всіма стягувачами у виконавчому провадженні № 62668644 від 27.07.2020 року про стягнення з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Остер" 5268968,15 грн.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2020 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Остер" про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Остер" подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Просить скасувати ухвалу та винести судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що судовим наказом Господарського суду Вінницької області від 01 серпня 2017 року постановлено: стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Остер» 3 353 912 грн. 87 коп. курсової різниці; 139 292 грн. 37 грн. 3% річних; 1 697 896 грн. 39 коп. інфляційних втрат та 77 866 грн. 52 коп. - витрат на сплату судового збору.

На виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист і 27.07.2020 року Головним державним виконавцем Тиврівського районного відділу державної виконавчої служби винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 62668644 з примусового виконання судового рішення.

В подальшому, 22 вересня 2020 року виконавче провадження було виведене із зведеного і за поданою заявою стягувача передано на виконання приватному виконавцю Турському О.С.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції прийшов до висновку, що відсутні підстави для забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Порядок та підстави забезпечення позову передбачено главою 10 КАС України (ст. 150-158 КАС України).

За своєю суттю інститут забезпечення позову є інститутом попереднього судового захисту.

Положеннями ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З наведених положень слідує, що заходи забезпечення позову застосовуються для гарантування виконання рішення адміністративного суду, тобто недопустимості завдання позивачеві непоправної шкоди, що може призвести до неможливості виконання рішення суду в майбутньому. При цьому, саме позивач повинен навести докази для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Суд, при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених ст. 150 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов`язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Колегія суддів звертає увагу на те, що інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Проте, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Крім того, колегія суддів зазначає, що для вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову слід враховувати те, чи існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Із заяви про забезпечення позову слідує, що підставою для забезпечення позову є неприйняття приватним виконавцем Турським О.В. постанови про відкриття виконавчого провадження № 62668644. Заявник вважає, що дії приватного виконавця Турського О.В. та Державного підприємства "Сетам" в майбутньому можуть призвести до порушення прав ТОВ "Остер" як стягувача за виконавчим провадженням № 62668644 .

Колегія суддів звертає увагу, що наведені позивачем підстави для забезпечення позову є його доводами протиправності дій (бездіяльності) приватного виконавця при виконанні судового рішення, проте ці правовідносини врегульовані іншими нормами права і не можуть бути вирішені шляхом забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

Проте, позивачем до заяви про забезпечення позову не додано належних, допустимих доказів на підтвердження факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. В матеріалах справи також відсутні докази які свідчать про очевидні ознаки порушення прав, свобод та інтересів товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування ухвали колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Остер" залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає згідно зі ст.ст. 325, 328 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 грудня 2020 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Боровицький О. А.