Справа № 520/13603/19
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 р.Справа № 520/13603/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 02.03.20 року по справі № 520/13603/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера"

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати незаконною та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК6800/657/НП/СП-ФС від 06.11.2019 року Головного управління Держпраці у Харківській області.

- вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем всупереч вимог законодавства прийнято постанову за результатами інспекційного відвідування, проведення якого відбувалося з порушеннями закону.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2020р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" до Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання незаконною та скасування постанови задоволено. Визнано незаконною та скасовано Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК6800/657/НП/СП-ФС від 06.11.2019 року Головного управління Держпраці у Харківській області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головним управлінням Держпраці у Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду є безпідставним, необґрунтованимта таким, що прийняте з грубим порушенням процесуальних та матеріальних норм права. Зазначає, що посилання суду першої інстанції висвітлені за текстом рішення на положення ст.6 Закону №877 щодо підстав проведення позапланової перевірки є безпідставними з огляду на те, що у відношенні позивача було проведено саме інспекційне відвідування, як форма заходу контролю передбачене Порядком №823 та з огляду на те, що лише дія ч.3 ст.6 Закону №877 розповсюджується на відповідача під час реалізації контрольних повноважень. Також зазначає, що посадові особи владного суб`єкта під час проведення інспекційного відвідування діяли з дотриманням вимог Порядку № 823 (в редакції чинній на момент реалізації контрольних повноважень) у відношенні позивача, оскільки застосування приписів Порядку №823 як рішення Уряду України є належним способом виконання останніми своїх службових повноважень. Посилається на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.02.2020 року адміністративне провадження №К/9901/31058/19. Вказує, що Головне управління Держпраці у Харківській області мало всі правові підстави для притягнення ТОВ «БК «Укртехносфера» до відповідальності. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято на підставі неповного з`ясування обставин справи, з грубим порушення норм матеріального та процесуального права що призвело до неправильного вирішення справи, а тому Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 підлягає скасування.

Від ТОВ «БК «Укртехносфера», до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що відповідає реальним обставинам справи.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів погоджується з резолютивною частиною рішення суду першої інстанції щодо задоволення позову .

Проте колегія суддів не погоджується з мотивувальною частиною рішення суду першої інстанції виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідачем підчас призначення та проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) не було дотримано всіх обов`язкових умов, визначених законом для його проведення та здійснено вихід на проведення інспекційного відвідування без погодження центрального органу, тобто без наявних на то повноважень.

Колегія суддів з даними доводами суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що На адресу Головного управління Держпраці у Харківській області надійшов лист гр. ОСОБА_1 К-1133 від 01.10.2019, К-1124 від 01.10.2019, та лист гр. ОСОБА_2 -1122 від 01.10.2019, М-1132 від 01.10.2019 про порушення вимог законодавства про працю з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укртехносфера».

У зв`язку з вище зазначеним керівником Головного управління Держпраці у Харківській області було видано наказ № 1900 від 10.10.2019 на проведення інспекційного відвідування ТОВ «БК «Укртехносфера» (копія наказу додається до відзиву).

На підставі наказу № 1900 від 10.10.2019 було видано направлення №02.02- 03/3148 від 10.10.2019 на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування.

11.10.2019 року Головним управлінням Держпраці у Харківській області (надалі - Відповідач) було здійснено захід державного контролю у формі інспекційного відвідування позивача, однак при проведенні вказаного заходу, у зв`язку з ненаданням доступу до приміщення Позивача. Відповідачем було складено Акт ПРО неможливість проведення інспекційного відвідування 11.10.2019 року № ХК6800/657/НД.

06.11.2019 року заступником начальника Головного управління Держпраці у Харківській області Петренко Оленою Миколаївною було прийнято Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК6800/657/НП/СП-ФС, якою на Позивача було накладено штраф у розмірі 12 519.00 грн. за порушення законодавства про працю.

Як зазначає відповідач у спірній постанові, копія зазначеного Акту разом з Вимогою про надання документів від 11.10.2019 року № ХК6800/657/ПД1 в строк до 21.10.2019 року були направлені Відповідачем на адресу Позивача. Проте, в зазначений термін керівником ТОВ «БК «Укртехносфера» не надано будь-яких документів згідно пунктів 1-15 письмової вимоги від 11.10.2019 року № ХК6800/657/ПД. чим створено перешкоди діяльності інспектора праці, у зв`язку з чим було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 21.10.2019 року № ХК6800/657/НП. а в подальшому - прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови вона була прийнята на підставі акту про неможливість проведення інспекційного відвідування Позивача від 21 жовтня 2019 року № ХК6800/657/НП.

Позивач не заперечує, що ТОВ «БК «Укртехносфера» було отримано Направлення № 02.02-03/3148 від 10.10.2019 року на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування, як підстава проведення заходу зазначено «звернення фізичної особи про порушення стосовно неї законодавства про працю: від 01.10.2019 N9 М-1122, від 01.10.2019 N9 М-1132, від 01.10.2019 N9 К-1124, від 01.10.2019 N9 К-1133».

Також позивачем не заперечується той факт, що ним було отримано акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 21.10.2019 року № ХК6800/657/НП.

Проте, позивач заперечує факт отримання ним Акту про неможливість проведення інспекційного відвідування 11.10.2019 року № ХК6800/657/НД та Вимогу про надання документів від 11.10.2019 року № ХК6800/657/ПД, а отже позивач зазначає, що не був обізнаний про перелік витребуваних документів та, відповідно, не мав можливості їх надати у встановлений строк.

Відповідно до статті 43 Конституції України держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Згідно з частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015 встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з підпунктом 6 пункту 4 зазначеного Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017.

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Згідно з пунктом 11 цього Порядку інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Пунктами 19, 20 зазначеного Порядку передбачено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

В свою чергу, Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджено Постановою КМУ від 26.04.2017 №295 Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

Відповідно до п. 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань або невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону України від 05 квітня 2007 року №877-ІV Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема Законом України від 8 вересня 2004 року №1985-ІV Про ратифікацію Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі та Законом України від 08.09.2004 №1986 Про ратифікацію Конвенції Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві.

Згідно з частиною п`ятою статті 2 Закону №877 такий державний нагляд (контроль) здійснюється у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідній сфері та міжнародними договорами, із забезпеченням дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 1, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Так, Закон №877 містить вичерпний перелік норм дотримання яких зобов`язані забезпечити Держпраці та його територіальні органи при здійсненні державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Правова позиція, щодо розмежування дії норм Закону №877 та Порядку №295, знайшла своє відображення в рішенні Касаційного адміністративного суду в складі Верховного суду від 22.03.2018 по справі № 697/2073/17.

Колегія суддів зазначає, що загальні правила застосування відповідальності до суб`єкта господарювання встановлені частиною 1 ст. 265 КЗпП України, згідно якої посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством у випадку, якщо вони винні у порушенні законодавства про працю. Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння.

Колегія суддів зазначає, що загальні правила застосування відповідальності до суб`єкта господарювання встановлені частиною 1 ст. 265 КЗпП України, згідно якої посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством у випадку, якщо вони винні у порушенні законодавства про працю. Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння.

Як передбачено положеннями абз. 6 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що, відповідальність згідно з абз. 6 ч. 2 ст.265 КЗпП України настає у випадку встановлення складу наступних правопорушень недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, та створення перешкод у її проведенні.

Також, згідно з положеннями п. 6-8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013р., про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Як вже було зазначено вище, копія зазначеного Акту разом з Вимогою про надання документів від 11.10.2019 року № ХК6800/657/ПД1 в строк до 21.10.2019 року були направлені Відповідачем на адресу Позивача.

Проте, як зазначає відповідач, в зазначений термін керівником ТОВ «БК «Укртехносфера» не надано будь-яких документів згідно пунктів 1-15 письмової вимоги від 11.10.2019 року № ХК6800/657/ПД. чим створено перешкоди діяльності інспектора праці, у зв`язку з чим було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 21.10.2019 року № ХК6800/657/НП. а в подальшому - прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу.

Колегія суддів зазначає, що у пункті 16 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 закріплено, що акт про неможливість проведення інспекційного відвідування та вимога про надання документів лише за наявної можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Пунктом 18 Порядку 295 передбачено, що у разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Як вбачається з матеріалів справи, акт № ХК6800/657/НД та вимога № ХК6800/657/ПД від 11.10.2019р. були направлені засобами поштового зв`язку за № 914.

Відповідно до витягу з офіційного веб-сайту Укрпошта щодо поштового відправлення № № 914, який міститься в матеріалах справи (а.с.84), на момент складання акта про неможливість проведення інспекційного відвідування № ХК6800/657/2НП від 21.10.2020 року, вимога про надання документів ХК6800/657/ПД від 11.10.2019р., якою було зобов`язано позивача у строк до 10 год. 00 хв., 21.10.2020 року, надати до Головного управління Держпраці у Харківській області, документи згідно переліку для проведення інспекційного відвідування, не була вручена позивачу.

Колегія суддів зауважує, що стверджувати про невиконання вимоги про надання документів, можливо лише тоді, коли відповідна вимога, вручена своєчасно і особа має реальну можливість її виконати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 05.15.2018 р. у справі №810/3188/17

Загальний зміст терміну повідомлення включає в себе не тільки направлення відомостей у письмовому вигляді, з якими особа має бути обізнаною, а й отримання цією особою зазначених відомостей.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі за текстом ЄСПЛ) у рішенні від 27.06.2017р., по справі Лазаренко та інші проти України постановив, що національними судами було порушено п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі за текстом - Конвенція в усіх відмінках), де визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

ЄСПЛ у своєму рішенні, вказуючи на порушення Україною п. 1 ст. 6 Конвенції, виходив з того, що національне законодавство України містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін процесу про ключові процесуальні дії і дотримання таким чином принципу рівності сторін та зберігання відповідної інформації, оскільки загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу.

У п. 37 цього рішення ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції не можна тлумачити як таку, що встановлює певну форму обслуговування судової кореспонденції. Від національних органів влади також не вимагається забезпечення бездоганного функціонування поштової системи. Разом з тим, загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу, вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було поінформовано про цей факт. Невручення стороні належним чином судових документів може позбавити його або її можливості захищати себе у провадженні.

Аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 2а-4552/11 від 07.02.2018 року.

Також, ЄСПЛ в п. 88 рішення по справі Олександр Волков проти України від 09.01.2013р., заява № 21722/11 констатував, що адміністративний або парламентський орган може вважатися судом у матеріально-правовому значені цього терміну, а тому розгляд справ таким органом має відбуватись з дотриманням процесуальних гарантій закріплених Конвенцією.

У справі Рисовський проти України від 20 жовтня 2011 року, заява №29979/04, (пункт 71) Європейським судом з прав людини викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень та розкрито елементи змісту доброго врядування. Зокрема, зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не повинні виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

З огляду на викладене, суд вважає, що при складанні вищевказаного акта про неможливість проведення інспекційного відвідування № ХК6800/657/2НП від 21.10.2019р., відповідач був зобов`язаний за допомогою об`єктивних відомостей пересвідчитись в тому, що станом на 10 год. 00 хв., 21.10.2019р., позивач отримав вимогу і мав час для її виконання.

В даному випадку, оскільки позивач не отримав вимогу про надання, невиконання даної вимоги в зазначений в ній строк не може бути підставою для притягнення його до відповідальності.

Також колегія суддів, що в матеріалах справи відсутні докази повернення поштового відправлення на адресу відповідача з відповідними примітками : не отримання листа «з інших причин» (копія листа про направлення).

21.10.2019р., відповідач, маючи об`єктивну можливість перевірити факт отримання/неотримання позивачем вимоги, цього не зробив.

З урахуванням зазначеного, суд не вбачає винних дій з боку позивача щодо ненадання відповідачу документів, перелік яких наведений у вимозі про надання документів № ХК6800/657/ПД від 11.10.2019р., оскільки позивач не мав можливості виконати вимогу відповідача, адже строки надання запитуваних документів закінчилися до того моменту, як така вимога була отримана.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав стверджувати, що позивач створював будь-які перешкоди у проведенні інспекційного відвідування, за які застосовані санкції.

Згідно тексту, оскаржуваної постанови, відповідач, вважає діями які перешкоджали у проведенні інспекційного відвідування, саме не надання будь яких документів згідно пунктів 1-15 письмової вимоги про надання документів № ХК6800/657/ПД від 11.10.2019р.

Не допуск до проведення інспекційного відвідування не є підставою для застосування

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується відповідачем, фактичною підставою притягнення позивача до відповідальності є висновок ГУ Держпраці у Харківській області про те, що позивач створював перешкоди у проведенні інспекційного відвідування та не виконав вимогу про надання документів № ХК6800/657/ПД від 11.10.2019р., у визначені у ній строк до 10 год. 00 хв. 21.10.2019р., не була виконана.

Як вже було встановлено судом вище, вимога про надання документів № ХК6800/657/ПД від 11.10.2019р. на момент закінчення наданого нею строку, а саме о 10 годині 00 хвилин 21.10.2019р., не була отримана позивачем або її уповноваженим представником.

В свою чергу, відповідачем не надано, а судом під час розгляду справи не встановлено належних та допустимих, достовірних та достатніх, в розумінні приписів ст. 73-76 КАС України, доказів створення позивачем будь-яких перешкод у проведенні інспекційного відвідування.

Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено наявність складу правопорушення, передбаченого абз. 6 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, в діях позивача.

Колегія суддів зазначає, що перешкоди у проведенні перевірки чи інспекційного відвідування повинні полягати в певних діях чи бездіяльності. Ці дії повинні бути винними, а відповідно особа повинна усвідомлювати скоєне ним правопорушення чи допускати їх створення, внаслідок навмисного не отримання певних документів (кореспонденції).

Притягуючи особу до відповідальності орган повинен встановити склад порушення, в тому числі винність дій.

В даному випадку, колегія суддів, на підставі матеріалів справи, прийшла до висновку, що позивач не був обізнаним не з тим що 21.10.2019р. буде проведено інспектування, не з тим що йому потрібно виконати вимогу про надання документів № ХК6800/657/ПД від 11.10.2019р., оскільки відповідні докази в матеріалах справи відсутні.

Притягуючи позивача до відповідальності, суб`єкт владних повноважень не пересвідчився щодо обізнаності позивача та наявності в нього реальної можливості вчинити дії щодо забезпечення проведення інспектування та виконання вимоги про надання документів.

Фактично на 10:00 21.10.2019р. у позивача був відсутній обов`язок виконувати вимогу відповідача.

Враховуючи вищенаведене, те що вимога про надання документів № ХК6800/657/ПД від 11.10.2019р на момент закінчення наданого нею строку, а саме о 10 годині 00 хвилин 21.10.2019р., не була отримана позивачем або її уповноваженим представником, інші доводи сторін по справі що стосуються процедури проведення інспекційного відвідування, в тому числі щодо не погодження проведення перевірки з центральним органом виконавчої влади, не впливають на вирішення справи по суті.

З урахуванням наведеного мотиви суду першої інстанції є помилковими.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції, не приймає до уваги доводи сторін щодо наявності чи відсутності погодження проведення перевірки з центральним органом виконавчої влади.

Щодо наданого ГУ Держпраці у Харківській області диску з відео інспекційного відвідування, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено представником відповідача, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, на даному диску зафіксовано проведення інспекційного відвідування 11.10.2019р., проте, з урахуванням того, вимога про надання документів № ХК6800/657/ПД від 11.10.2019р на момент закінчення наданого нею строку, а саме о 10 годині 00 хвилин 21.10.2019р., не була отримана позивачем, інформація яка міститься на даному диску не впливає на вирішення справи по суті.

Крім того, суд відхиляє посилання позивача на постанову Верховного Суду у справі № 1.380.2019.000037 від 10.02.2020р., оскільки правовідносини у даній справі не є аналогічними тим, що розглядались у справі Верховним Судом .

З огляду на зазначене, доводи відповідача щодо правомірності прийняття ГУ Держпраці у Харківській області постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК6800/657/НП/СП -ФС від 06.11.2019р., є помилковими.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 року по справі № 520/13603/19 змінити в частині мотивів і підстав його прийняття. .

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 по справі №520/13603/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 22.12.2020 року