Справа № 500/1472/20
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/1472/20 пров. № А/857/12896/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І., ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною відмови щодо незарахування стажу роботи, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції - Подлісна І.М.,

час ухвалення рішення 07.09.2020 року,

місце ухвалення рішення м.Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 11.09.2020 року,

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач) про визнання протиправною відмову та зобов`язання відповідача зарахувати до стажу періоди роботи трактористом у ТзОВ «Січ» з 16.02.2000 року по 06.11.2008 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту виникнення права на пенсію 10.02.2020 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову відповідача щодо не зарахування позивачу стажу роботи трактористом в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Січ" за період з 16.02.2000 року по 06.11.2008 року. Зобов`язано відповідача зарахувати позивачу стажу роботи трактористом в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Січ" за період з 16.02.2000 року по 06.11.2008 року та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058) з 13.05.2020 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати і прийняти нову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскільки у позивача не підтверджено необхідний пільговий стаж для призначення пенсії, так як ним не було надано уточнюючих довідок, які б свідчили про роботу трактористом-машиністом, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства. Таким чином, підстав для призначення пільгової пенсії немає.

Учасники справи в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу за їхньої відсутності. Від позивача також надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу виповнилося 55 років і 13.05.2020 року він звернувся з заявою до відповідача щодо призначення пенсії за віком згідно Закону № 1058.

Листом від 24.05.2020 року вих.№ 1900-0321-9/6505 відповідач відмовив в призначенні пенсії позивачу, не зарахувавши до його пільгового стажу період роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Січ» з 16.02.2000 року по 06.11.2008 року.

Вирішуючи спір колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою КМ України № 637 від 12.08.1993 року передбачено що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З трудової книжки позивача вбачається, що він працював на посаді тракториста у ТзОВ «Січ» з 16.02.2000 року по 06.11.2008 року.

При цьому, жодних зауважень щодо записів у трудовій книжці позивача від відповідача не надходило, періоди роботи записані чітко, записи скріплені печатками та підписами уповноваженої особи, а тому сумніватись у достовірності відомостей, внесених у трудову книжку у суду немає.

Відповідно до листа Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 7, до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам. які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії "тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора: машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної» широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист.

Крім того, в матеріалах справи є архівні довідки від 04.06.2019 року № 1012 і № 1013 які підтверджують, що позивач працював у ТзОВ «Січ» с. Старий Нижбірок Гусятинського району з 16.02.2000 року по 06.11.2008 року трактористом (а.с. 20-21).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що трудова книжка позивача, як основний документ про трудову діяльність працівника, та архівні довідки, що є в матеріалах справи, в сукупності, містять достатні відомості, які підтверджують стаж роботи позивача трактористом та визначають його право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідачем підтверджено пільговий стаж позивача з 01.05.1985 року по 02.02.2000 року, з 27.04.2012 року по 03.12.2012 року, з 24.04.2013 року по 24.07.2013 року на посаді тракториста-машиніста, загальною тривалістю 12 років 09 місяців 27 днів.

Наявність необхідного страхового стажу у позивача сторонами не заперечується.

Крім того, судом першої інстанції було допитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт перебування позивача у трудових відносинах з ТзОВ «Січ» у спірному періоді та те, що позивач постійно виконував роботу тракториста у сільському господарстві або проводив ремонтні роботи тракторів у зимовий період.

Таким чином, відмова відповідача у призначенні позивачу пільгової пенсії є протиправною.

Щодо вимоги про призначення пільгової пенсії суд зазначає, що відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії була обґрунтована відсутністю необхідного пільгового стажу. Зобов`язавши відповідача врахувати період роботи позивача з 16.02.2000 року по 06.11.2008 року до пільгового стажу, суд звертає увагу на те, що у позивача буде наявний необхідний пільговий стаж для призначення пенсії.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції. У пункті 145 рішення від 15.11.1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права, Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Колегія суддів вважає, що належним та цілком ефективним способом захисту прав позивача, є зобов`язання відповідача зарахувати позивачу стаж роботи трактористом в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Січ" за період з 16.02.2000 року по 06.11.2008 року та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Так як позивачу виповнилось 55 років 10.02.2020 року, а звернувся за пенсією він у 13.05.2020 року, то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що йому слід призначити пенсію з дня звернення, тобто з 13.05.2020 року, оскільки позивачем пропущено тримісячний термін з дня досягнення пенсійного віку.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року у справі № 500/1472/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 23 грудня 2020 року.