Справа № 360/3411/20
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3411/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання безнадійної заборгованості, зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 14 вересня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Луганській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Луганській області), з такими вимогами:

1) визнати безнадійною заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного податку з фізичних осіб у сумі 7024,72 грн;

2) зобов`язати Головне управління ДПС у Луганській області прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу ОСОБА_1 зі сплати єдиного податку з фізичних осіб у сумі 7024,72 грн та внести відповідні зміни до інтегрованої картки платника податків;

3) зобов`язати Головне управління ДПС у Луганській області привести інтегровану картку платника ОСОБА_1 зі сплати орендної плати з фізичних осіб у відповідність до вимог п. 38.7 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України шляхом виключення (скасування) нарахувань орендної плати з фізичних осіб, за травень-грудень 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 24.03.1999 позивач була зареєстрована фізичною особою- підприємцем та до 22.08.2016 перебувала на обліку у Артемівській районній державній податковій інспекції м. Луганськ, Луганської області ГУ ДФС у Луганській області, господарську діяльність в м. Луганськ проводила до 01.06.2014, з вказаної дати господарську діяльність не проводила, прибутку не отримувала. У червні 2014 року в зв`язку з військовими діями та проведенням антитерористичної операції на території м. Луганськ, Луганської області, у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю вимушена припинити ведення господарської діяльності, та терміново виїхати з місця постійного проживання в м. Луцьк, а з липня 2015 року в м. Старобільськ. Документи ведення господарської діяльності залишились за місцем її ведення на сьогоднішній день їх місцезнаходження позивачу не відоме, майно, що використовувалося в підприємницькій діяльності знищено невідомими особами. До правоохоронних органів не зверталась, так як місцеві органи на території м. Луганськ не діють. Зазначені обставини є загальновідомими, підтвердження не потребують. Державні органи місцевого самоврядування, банківські установи, поштовий зв`язок на території м. Луганськ Луганської області не діють з червня 2014 року, що підтверджується нормативно-правовими актами, Законами України приведені нижче. 22.08.2016 у зв`язку з тривалим проведенням Антитерористичної операції та функціонуванням на території м. Луганськ, Луганської області території не підконтрольній уряду України так званої території ЛНР, та відсутності можливості проживання та нормальної мирної життєдіяльності за постійним місцем проживання та реєстрації, не господарської діяльності на території Луганської області та м. Старобільськ за заявою позивача виключено з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. На час закриття господарської діяльності 22.08.2016 як платник податків, перебувала на обліку у Артемівській міжрайонній державній податковій інспекції м. Луганську, Луганської області ГУ ДФС у Луганській області (на час звернення Луганська об`єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Луганській області) яка діяльність на території обслуговування в м, Луганськ з червня 2014 року по теперішній час не проводила та не проводить. 13.03.2020 Луганське об`єднане ДП ГУ ДФС Луганської області повідомило про заборгованість станом на 01.03.2020 по оплаті орендної плати з фізичних осіб - 7626,29 грн. Зі сплати єдиного податку з фізичних осіб - 7024,72 грн. Недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску та облік відповідачем податкового боргу зі сплати єдиного податку виникла з 01.06.2014 по 22.08.2016 в зв`язку з не проведенням господарської діяльності, діяльності за місцем реєстрації в період перебування на обліку у Луганській об`єднаній ДПІ ГУ ДФС у Луганській області на території не підконтрольній урядові України на якій не діють державні органи та ограни місцевого самоврядування, поштовий зв`язок та банківські установи, що унеможливлюють як ведення господарської діяльності, так і сплату будь-яких податків, внесків та звітування до податкових органів. Зазначені факти є загальновідомими, спеціально врегульовані низкою законодавчих та нормативно-правових актів, якими прямо визначено обставини непереборної сили та звільнення відповідних осіб від сплати податкових зобов`язань. Документи первинного обліку сплати податків Луганської ОДПІ та ГУ ДФС в Луганській області втрачено в зв`язку з обставинами непереборної сили.

01.03.2020 позивач звернулася до відповідача із заявою про визнання заборгованості ФОП ОСОБА_1 безнадійною та її списання як безнадійної, додавши документи, що підтверджують її особливий статус потерпілої від дій обставин непередбаченої сили та право на застосування положень статті 101 ПК України та пункту 9-4 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» наказ Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2020 № 577. Позивач 13.03.2020 отримала відповідь відповідача з розгляду заяви, яким протиправно відмовлено у визнанні заборгованості безнадійної та її списання в порядку визначеному МДЗ України від 10.10.2013 № 577 та відмовлено у скасуванні нарахованих штрафних санкцій та надано роз`яснення, що я маю сплатити заборгованість, що обліковується інтегрованою карткою платників податків за ФОП ОСОБА_1 в тому числі і штрафні санкції та пеню щодо несвоєчасної сплати податкових зобов`язань, що, на думку позивача, є порушенням законних прав та інтересів, як вимушено переміщеної особи та потерпілої від обставин непереборної сили та у зв`язку з проведенням АТО.

Головне управління ДПС у Луганській області адміністративний позов не визнало, про що подало відзив на позовну заяву від 11 серпня 2020 року б/н, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю (арк. спр. 59-61).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) була зареєстрована фізичною особою підприємцем 11.06.2008. Згідно з поданою заявою від 20.01.2012 № 4298 знаходилась на спрощеній системі оподаткування, як платник єдиного податку другої групи.

Відповідач зазначив, що наданий позивачем сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України від 04 січня 2020 року № 1238/05-4 засвідчує настання форс-мажорних обставин щодо обов`язку сплати єдиного податку з фізичних осіб з 20 травня 2014 року по 22 серпня 2016 року відповідно до пунктів 100.4 та 100.5 ст.100 ПК України, які регулюють розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків, що не є тотожним списанню податкового боргу. За таких обставин відсутні підстави для здійснення списання податкового боргу позивачу у відповідності до ст. 101 Податкового кодексу України.

Водночас, згідно з п.38.2 підрозділу 10 розділу XX ПК України, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції об`єднаних сил (ООС) для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України: 1) зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань; 2) зупиняється застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87 - 101 цього Кодексу. Відлік строку давності, визначений статтею 102 цього Кодексу, зупиняється на період, протягом якого до платників податків, зазначених у цьому підпункті, не застосовувалися заходи стягнення, передбачені статтями 59, 60, 87 - 101 цього Кодексу. Норми цього підпункту не застосовуються, зокрема, з дати реєстрації зміни місця проживання фізичною особою - платником податків і переселення на іншу територію України на постійне місце проживання, місце проживання внутрішньо переміщеної особи та проведення реєстраційної дії щодо зміни місця проживання фізичної особи - підприємця. Згідно даних інформаційно-телекомунікаційної системи контролюючого органу місцезнаходженням (місцем проживання) фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) станом на 14 квітня 2014 року, 01 січня 2017 року та на теперішній час є м. Луганськ, тобто тимчасово окупована територія України. З огляду на зазначене, ГУ ДПС у Луганській області не має законних підстав та повноважень для визначення податкового боргу ОСОБА_1 зі сплати єдиного податку з фізичних осіб у сумі 7024.72 грн. безнадійним та прийняття рішення про його списання.

Відповідач також вважає, що вимоги позивача щодо виключення (скасування) нарахувань з орендної плати з фізичних осіб за травень-грудень 2014 року є безпідставними та не відповідають нормам податкового законодавства, оскільки за позивачем обліковуються наявні суми податкового боргу з вказаного податку, яка виникла у зв`язку з несплатою самостійно визначених, узгоджених податкових зобов`язань.

Ухвалою від 17 вересня 2020 року позовну заяву було залишено без руху (арк. спр. 22-23).

Ухвалою від 21 жовтня 2020 року про відкриття провадження у справі вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 30-31).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстроване місце проживання та адреса реєстрації як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , зареєстрована внутрішньо переміщеною особою ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. спр. 10, 11, 15).

Як фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована 24.03.1999 № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 (арк. спр. 12), 02944811, як платник податків перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Луганській області, Лисичанське управління, ДПІ у м. Лисичанську (Артемівський район м. Луганська) (арк. спр. 82).

22.08.2016 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням (арк. спр. 16, 82-83).

21 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ДПС у Луганській області з заявою про списання безнадійного податкового боргузі сплати єдиного полдатку з фізичних осіб у сумі 7024,72 грн. та внесення відповідних змін до інтегрованої картки платника та виключення (скасування) нарахувань з орендної плати з фізичних осіб за травень-грудень 2014 року (арк. спр. 77).

Сертифікатом №3100-20-1364 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданим Торгово-промисловою палатою України 04.08.2020 за № 1238/05-4, відповідно до пунктів 100.4-100.5 статті 100 Податкового кодексу України Торгово-промислова палата України засвідчила настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 20.05.2014 по 22.08.2016 для фізичної особи підприємця щодо обов`язку сплатити єдиний податок за травень-грудень 2014 року, січень-грудень 2015 року, січень грудень 2016 року (арк. спр. 14).

Листом від 15 жовтня 2020 року № 4444/12-32-13-02-11 Головне управління ДПС у Луганській області повідомило ОСОБА_2 про відсутність підстав для прийняття рішення про списання податкового боргу, та відсутність підстав для вилучення з інтегрованої картки платника податків податкового боргу з орендної плати фізичних осіб (арк. спр. 78-79).

З інтегрованої картки платника за платежем «єдиний податок з фізичних осіб» станом на 09.11.2020 (та станом на дату звернення з заявою від 21.09.2020) за період з 31.12.2013 по 31.12.2016 вбачається, що у позивача рахується податковий борг у сумі 7024,72 грн (арк. спр. 62-66).

З інтегрованої картки платника за платежем «орендна плата з фізичних осіб» станом на 09.11.2020 (та станом на дату звернення з заявою від 21.09.2020) за період з 31.12.2013 по 31.12.2016 вбачається, що у позивача рахується недоїмка з 30.06.2020 у сумі 7626,29 грн. (арк. спр. 69-70).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктами «а», «ж» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності, та заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Підпунктами 101.2.3, 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України встановлено, що під терміном «безнадійний» розуміється, у тому числі, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом; податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України визначено строк давності 1095 календарних днів.

Пунктом 101.5 статті 101 Податкового кодексу України регламентовано, що контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначає Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за № 1844/24376 (далі Порядок № 577).

Відповідно до підпунктів 3, 4 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 577 під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу; податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Такий факт непереборної сили підтверджується, зокрема, Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Пунктом 3.1 розділу ІІІ Порядку № 577 передбачено, що визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Згідно з пунктом 3.2 розділу ІІІ Порядку № 577 днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається:

у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів (абзац п`ятий пункту 3.2 розділу ІІІ Порядку № 577);

у випадку, визначеному в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - день, що настає за граничним терміном погашення грошових зобов`язань за період, на який припадає дата, зазначена в документі, що засвідчує факт непереборної сили (абзац шостий пункту 3.2 розділу ІІІ Порядку № 577).

Пунктом 4.1 розділу IV Порядку № 577 закріплено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів (пункт 4.2 розділу IV Порядку № 577).

Згідно з пунктом 4.3 розділу IV Порядку № 577 в інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу IІ цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.

Відповідно до пунктів 4.4, 4.5 розділу IV Порядку № 577 структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

З системного аналізу вказаних норм слідує, що звернення та надання платником податків відповідних документів необхідні тільки у випадку списання податкового боргу, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Щодо податкового боргу, стосовно якого минув строк давності, то процедура проведення списання такої суми боргу здійснюється безпосередньо податковим органом незалежно від звернення платника податків з відповідною заявою.

Статтею 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669-VII) визначено, що:

період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України;

територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення антитерористичної операції триває.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1669-VII протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідно до частин першої-третьої статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 11 Закону № 1669-VII Торгово-промисловій палаті України надано право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видавати сертифікати про такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у позивача наявний сертифікат від 04.08.2020 №3100-20-1364 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України, який засвідчує позивачу настання форс-мажорних обставин відповідно до пунктів 100.4-100.5 статті 100 Податкового кодексу України щодо обов`язку сплатити податок на додану вартість за травень - грудень 2014 року, січень - грудень 2015 року, січень - серпень 2016 року (арк. спр. 14).

Проте, позивачем до заяви про списання безнадійного податкового боргу від 21.09.2020 сертифікат від 04.08.2020 № 1238/05-4 не надався, отже при прийнятті рішення відповідачем вказаний сертифікат разом із заявою не розглядався.

Суд зазначає, що встановлення причинно-наслідкового зв`язку між обставинами непереборної сили з виникненням податкового боргу, тобто визнання його безнадійним, є компетенцією суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) за результатами розгляду заяви та наданих документів.

З письмових пояснень відповідача слідує, що до заяви від 21.09.2020 сертифікат та/або інші документи позивачем не надавалися, тому рішення прийнято без урахування наявності у позивача сертифікату (арк. спр. 92).

Відтак, відсутні підстави для визнання рішення відповідача про відмову у списанні податкового боргу за платежем «єдиний податок з фізичних осіб» у сумі 7024,72 грн протиправним та зобов`язання ГУ ДПС у Луганській області внесення відповідних змін до інтегрованої картки позивача.

Надаючи оцінку підставам відмови у списанні безнадійної заборгованості за заявою позивача суд виходить з наступного.

Відповідно до абзацу 1 пункту 38.2 підрозділу 10 розділу XX ПК України на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС) для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України:

1) зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань;

2) зупиняється застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87-101 цього Кодексу.

Відлік строку давності, визначений статтею 102 цього Кодексу, зупиняється на період, протягом якого до платників податків, зазначених у цьому підпункті, не застосовувалися заходи стягнення, передбачені статтями 59, 60, 87-101 цього Кодексу.

Норми цього підпункту не застосовуються:

з дати реєстрації зміни місця проживання фізичною особою - платником податків і переселення на іншу територію України на постійне місце проживання, місце проживання внутрішньо переміщеної особи та проведення реєстраційної дії щодо зміни місця проживання фізичної особи - підприємця;

з дати реєстрації зміни місцезнаходження юридичної особи на іншу територію України.

Відповідно до пункту 1 розділу IX Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 29.09.2017 № 822, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання заяви за формою №5ДР або заяви за формою №5ДРП відповідно.

Згідно відомостей ГУ ДПС України адреса місцезнаходження приватного підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ): АДРЕСА_3 (арк. спр. 82-83).

Суд зазначає, що оскільки позивач не перереєструвався на територію, що підконтрольна українській владі, на спірні правовідносини поширюються норми абзацу 1 пункту 38.2 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 65.10.4 пункту 65.10 статті 65 ПК України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування штрафних санкцій і нарахування пені за їх невиконання.

Згідно довідки Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 17.02.2020 , б/н до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 22.08.2016 внесено запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (арк.спр.16).

Отже, з урахуванням абзацу 2 підпункту 65.10.4 пункту 65.10 статті 65 ПК України зобов`язання позивача є такими, що не припинилися.

За відсутності перереєстрації позивача з тимчасово окупованої території, відлік строку відлік строку давності, визначений статтею 102 цього Кодексу, зупиняється, отже підстави для списання безнадійного податкового боргу , стосовно якого минув строк давності 1095 днів, відсутні.

На підставі викладеного, вимоги позивача про зобов`язання відповідача прийняти рішення про визнання безнадійною заборгованості зі сплати єдиного податку з фізичних осіб, зобов`язання відповідача прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 7024,72 грн задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про зобов`язання ГУ ДПС у Луганській області привести інтегровану картку платника ОСОБА_1 зі сплати орендної плати з фізичних осіб у відповідність до вимог п. 38.7 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України шляхом виключення (скасування) нарахувань орендної плати з фізичних осіб, за травень-грудень 2014 року.

За даними інформаційної системи контролюючого органу «Податковий борг» ФОП ОСОБА_1 має податковий борг по зі сплати орендної плати з фізичних осіб 7626,29 грн (у тому числі за граничними термінами сплати: 30.06.2014 424,40 грн., 30.07.2014 1028,85 грн, 30.08.2014 1028,85 грн, 30.09.2014 1028,85 грн, 30.10.2014 1028, 85 грн, 30.11.2014 1028,85 грн, 30.12.2014 1028,85 грн, 30.01.2015 1028,79 грн.(арк.спр.13).

Згідно з податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік позивачем самостійно нараховані грошові зобов`язання з орендної плати за 2014 рік у розмірі 12346,14 грн (арк. спр. 93-94).

Згідно з даними інтегрованої картки платника ОСОБА_1 станом на 01.01.2014 за платником рахувалась переплата у сумі 3563,96 грн, після чого було сплачено 30.01.2014 1234,68 грн, 31.03.2014 350,00 грн., 22.04.2014 600 грн. (арк.спр.92, 96-98).Сума заборгованості за узгодженими податковими зобов`язаннями за податковою декларацією з плати за землю за 2014 рік становить 7626,29 грн (арк. спр. 92, 96-98).

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За приписами пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно з п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст.46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Указом Президента України № 05/2014 від 14.04.2014 введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14 квітня 2014 року.

Закон № 1669-VII визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Відповідно до пункту 3 статті 11 Закону № 1669, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1053-р від 30.10.2014, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Тобто, зазначене розпорядження Кабінету Міністрів України було чинним та не скасовувалось, його дія лише була зупинена на відповідний час.

02.12.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р.» № 1053.

Згідно з переліком м. Луганськ віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

08 червня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» від 17.05.2016 №1365-VIII, пунктом 2 якого текст статті 6 викладено в такій редакції: «Звільнити суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону».

Статтю 4 Закону № 1669 доповнено частиною четвертою такого змісту: «Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. №1276-р) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Місто Луганськ також міститься в переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Системний аналіз вищезазначених нормативно-правових актів дають підстави вважати, що платники земельного податку та орендної плати з юридичних осіб, які знаходилися на території визначених переліком населених пунктів, де проводилася АТО або було оголошено військовий чи надзвичайний стан, а також земельні ділянки державної та комунальної власності, якими такі платники податків користуються, знаходяться на території, де проводилась АТО, на цей період звільняються від виконання своїх обов`язків, зокрема, щодо сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Окрім того, згідно пункту 38.7. підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/або операції Об`єднаних сил (ООС), плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані на тимчасово окупованій території та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Таким чином, позивач в силу вказаних вище законів, починаючи з 14.04.2014 був звільнений від сплати податку з орендної плати з фізичних осіб, оскільки земельна ділянка, розташована на непідконтрольній території, у зв`язку з чим заборгованість по вказаному виду податку у нього відсутня.

Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) (далі - Порядок № 422).

Згідно п. 2 розділу І Порядку № 422 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами, а оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в ІКП.

Пунктом 3 розділу І Порядку №422 встановлено, що оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи (п.4 розділу І Порядку № 422).

Пунктом 74.1 статті 74 Податкового кодексу України передбачено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19.02.2019 у справі № 825/999/17, від 26.02.2019 у справі № 805/4374/15-а, а подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 826/9288/18.

Доводи позивача про необхідність подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації в порядку пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України судом не приймаються з огляду на таке.

Відповідно до пункту 50.1. статті 50 Податкового кодексу України у разі, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Згідно зі статтею 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

З системного аналізу наведених норм випливає, що податковий борг, про який йде мова в статті 129 Податкового кодексу України, може бути погашено коштами та іншим майном (майновими правами) платника податків.

Таким чином, податковий борг не може бути погашений шляхом подання уточнюючих розрахунків із зазначенням в них меншої суми податкових зобов`язань, а ніж ті суми, які були задекларовані раніше.

Отже, позовні вимоги про зобов`язання ГУ ДПС у Луганській області привести інтегровану картку платника ОСОБА_1 зі сплати орендної плати з фізичних осіб у відповідність до вимог п. 38.7 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України шляхом виключення (скасування) нарахувань орендної плати з фізичних осіб, за травень - грудень 2014 року підлягають задоволенню з коригуванням способу захисту.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29)

З урахуванням вище викладених обставин справи та висновків суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 840,40 грн, що підтверджено квитанцією про сплату судового збору (арк. спр. 28).

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, а позов підлягає частковому задоволенню через коригування судом обраного позивачем способу захисту його порушених прав, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача повну суму судового збору, сплачену позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Луганській області (місцезнаходження: 93401, м. Сєвєродолнецьк, вул. Енергетиків, буд. 72, код за ) про визнання безнадійної заборгованості, зобов`язати вчинити певні дії, задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Луганській області виключити з інтегрованої картки платника - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість по сплаті орендної плати з фізичних осіб за травень - грудень 2014 року в сумі 7626,29 грн, самостійно нараховану ОСОБА_1 у податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова