Справа № 495/5828/20
Суддя: Шевчук Ю. В.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/5828/20
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

23 листопада 2020 року м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі головуючого одноособово - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі - Славич Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора УПП в Одеській області лейтенанта поліції Тімановського Олександра Олександровича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3148068 від 17.09.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора УПП в Одеській області лейтенанта поліції Тімановського Олександра Олександровича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3148068 від 17.09.2020 року

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що Інспектор УПП в Одеській області лейтенанта поліції Тімановський Олександр Олександрович протиправно виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3148068 від 17.09.2020 року за ч. 6 ст. 121 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад та подія зазначеного правопорушення, так, як його державний номерний знак відповідає вимогам п. 4.3 ДСТУ 3650:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні технічні умови» оскільки під час розгляду адміністративної справи інспектор, зазначив, що в нього відсутні питання щодо основи державного номерного знаку, однак, однак він вважає, що номерний знак не відповідає вимогам п. 4.3 ДСТУ 3650:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні технічні умови» оскільки на номерний знак нанесені символи, які змінюють товщину шрифту, при тому, що в п. 4.3. йдеться про те, що ДНЗ виготовляються шляхом штампування зі стрічки з алюмінію або з листової сталі. Також він зазначив, що інспектором не застосовувалися жодні вимірювальні технічні засоби за для того, щоб встановити невідповідність державного номерного знаку ДСТУ 3650:2019.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кротов Л.А. не з`явилися, проте позивач ОСОБА_1 , надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив задовольнити, справу просив слухати в його відсутність.

В судове засідання відповідач інспектор УПП в Одеській області лейтенанта поліції Тімановського Олександра Олександровича не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судове засідання відповідач - представник Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Також представник УПП в Одеській області ДПП надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що Інспектор Тімановський О.О. мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, розгляду справи на місці вчинення правопорушення, ним дотримана процедура розгляду справи, постанова обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи позивача щодо необхідності її скасування безпідставні, необґрунтовані та не підкріплені нормами законодавства. В підтвердження правомірності складання оскаржуваної постанови інспектором представник УПП в Одеській області ДПП надав 3 відеозаписи з нагрудної камери інспектора на CD-R диску, та документи на нагрудний відеореєстратор ЕН22В.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3, ч. 9 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши адміністративний позов, піддавши аналізу відзив відповідача, дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності і достатності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, з огляду на правову аксіому «Atrium habet se intromittere indicia prae se» (суд має справу з тими доказами, які перед ним), керуючись законом, виходив із такого.

Судом встановлено, що 17 вересня 2020 року у м. Одеса по вулиці Платанова, біля житлового будинку № 89, ОСОБА_1 керуючи своїм транспортним засобом Ford- Mondeo р/н НОМЕР_1 , який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , був зупинений інспектором УПП в Одеській області лейтенантом поліції Тімановським Олександром Олександровичем.

Підставою для зупинки стало те, що на думку інспектора УПП в Одеській області лейтенантом поліції Тімановського Олександра Олександровича держаний номерний знак транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 не відповідає вимогам п. 4.3 ДСТУ 3650:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні технічні умови», у зв`язку із чим, інспектором було на місці розглянуто матеріали та винесено відповідну постанову, якою ОСОБА_1 було визнано винним за порушення п. 2.9 в) Правил дорожнього руху, притягнуто до відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170,00 (сто сімдесят) гривень.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України регулюється відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353 (далі - Закон № 3353), Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабміну України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР України).

Статтею 14 Закону №3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

А відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно підп. «в» п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів.

Частиною 6 статті 121 КУпАП, встановлено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Згідно п. 4.3 ДСТУ 3650:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні технічні умови», знаки, крім типів 2, 6 та підтипів 3-2, 3-3, 8-2, 12-2, треба виготовляти штампуванням зі стрічки з алюмінію згідно з ГОСТ 13726 товщиною не менше ніж 0,8 мм або з листового алюмінію, механічні та якісні показники якого не нижчі, ніж зазначено в ГОСТ 13726. Дозволено виготовляти знаки типів 9 та 10 з листової сталі згідно з ГОСТ 19904 або іншої листової сталі, яка забезпечує потрібну міцність і довговічність знаків. Знаки типів 2, 6 та підтипів 3-2, 3-3, 8-2, 12-2 допустимо виготовляти з полістирольної стрічки.

Згідно п. 4.6 ДСТУ 3650:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні технічні умови», літери, цифри та ребро жорсткості на знаках мають бути рельєфні (опуклі з лицьового боку) з висотою рельєфу не менше ніж 1 мм.

Так, судом було досліджено відео файли запису щодо події, яка мала місце 17 вересня 2020 року з нагрудної камери інспектора ЕН22В, а саме: 4; 4; 4, а також відео файл наданий позивачем по справі VID_20200917_092647.mp4.

Зазначені відео файли містять інформацію про розгляд справи про адміністративне правопорушення інспектором УПП в Одеській області лейтенантом поліції Тімановським Олександром Олександровичем відносно позивача ОСОБА_1 .

Так, на в проміжку часу 2:30 - 2:40 відео запису файлу 4 (нагрудна камера інспектора) вбачається, що інспектор погоджується, що номерний знак позивача є оригінальним, тобто зробленого шляхом штампування зі стрічки алюмінію, та на номерному знаку містяться водяні знаки.

Також на проміжку часу 3:10-3-30 відео запису файлу 4(нагрудна камера інспектора) вбачається, що інспектор зазначає: «Що за основу номерного знаку, вам нічого не кажуть, а ви на номерний знак нанесли щось, що в свою чергу змінило товщину літер та цифр номерного знаку».

Отже, судом встановлено, що фактично номерний знак позивача ОСОБА_1 відповідає розділу 4 ДСТУ 3650:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні технічні умови», оскільки виготовлений шляхом штампування зі стрічки алюмінію, що не заперечувалось інспектором УПП в Одеській області лейтенантом поліції Тімановським Олександром Олександровичем під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення. Щодо зміни рельєфності /глибини літер, цифр, суд зазначає, що пункт 4.6 ДСТУ 3650:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні технічні умови» містить обмеження щодо висоти рельєфу, а саме що висота рельєфу/ глибини повинна бути не менше ніж 1 мм. В свою чергу ДСТУ 3650:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні технічні умови», не містить обмеження щодо максимального розміру рельєфності /глибини літер, цифр номерного знаку.

Також, під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, позивач ОСОБА_1 просив на місці розгляду справи інспектора УПП в Одеській області лейтенанта поліції Тімановського Олександра Олександровича здійснити замір рельєфності / глибини його літер та цифр, щоб зрозуміти на скільки вона не відповідає ДСТУ. В свою чергу інспектором було зазначено, що він невідповідність встановив візуально, без здійснення будь-яких замірів.

Тому у світлі вищевикладеного, суд робить висновок, що розгляд справи про адміністративне правопорушення у даному конкретному випадку не кореспондувався із визначеними ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення, якими є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи і вирішення її в точній відповідності із законом, а тому прийнята за результатами такого розгляду постанова не може вважатись законною і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Отже, перевірці у такому випадку підлягають дії суб`єкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.

Підтвердження наявності таких обставин на час прийняття рішення зазвичай закріплене у відповідних процедурах, що регламентовані законними та підзаконними актами, дотримання яких і дія у межах яких є обов`язком суб`єкта владних повноважень згідно ст. 19 Конституції України.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу відповідачами не надано жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Отже, суд вважає, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються положеннями КАС України та іншими законами.

Згідно із ч.ч. 1-5 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 7 прохальної частини позовної заяви, позивач просить вирішити питання судових витрат, стягнувши їх на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При вирішенні питання розподілу судових витрат в частині визначення суми відшкодування, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Під час вирішення судом питання відшкодування витрат на правову допомогу, суд повинен дослідити відповідність наданих видів допомоги критеріям видів правової допомоги, визначених ст. 19-20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі Закон № 5076-VI).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 826/7375/18.

Відповідно до ст. 19 Закон № 5076-VI, видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Згідно з ст. 20 Закону № 5076-VI, під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб); представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами; ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом; складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку; доповідати клопотання та скарги на прийомі в посадових і службових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги; бути присутнім під час розгляду своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів та давати пояснення щодо суті клопотань і скарг; збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою; застосовувати технічні засоби, у тому числі для копіювання матеріалів справи, в якій адвокат здійснює захист, представництво або надає інші види правової допомоги, фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь, а також хід судового засідання в порядку, передбаченому законом; посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів; одержувати письмові висновки фахівців, експертів з питань, що потребують спеціальних знань; користуватися іншими правами, передбаченими цим Законом та іншими законами.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000.00 (три тисячі) гривень до суду надано ордер на надання адвокатом Кротовим Л.А. правничої (правової) допомоги, договір «про надання правової допомоги» від 24.09.2020 року з додатком № 1; розрахунок суми гонорару за надану правову (правничу) допомогу; квитанції до прибуткового касового ордеру за № 4 від 25.09.2020 року.

При цьому, сума застосованого до позивача на підставі спірної постанови штрафу становить 170,00 грн..

Щодо першого пункту розрахунку суми гонорару за надану правову (правничу) допомогу, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України надання консультацій та роз`яснень, аналіз документів не відносяться до витрат на правничу допомогу, тому стягнення витрат в цій частині задоволенню не підлягає.

Аналіз законодавства та судової практики не є окремим видом правничої допомоги в розумінні статей 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а є складовою з підготовки та оформлення позовної заяви, тому стягнення витрат на правничу допомогу в цій частині задоволенню також не підлягає.

Щодо третього пункту розрахунку суми гонорару за надану правову (правничу) допомогу, а саме участь адвоката у судових засіданнях, суд зазначає наступне, а саме те, що зазначена справа розглядалася у письмовому провадженні, тобто за відсутності сторін, тому стягнення витрат в цій частині задоволенню не підлягає.

У Постанові Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18 зазначено, що у визначенні розумного необхідного розміру сум, що належать сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, що склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Таким чином, суд висновує, що при визначенні розміру витрат позивача на оплату адвокатських послуг порушено принцип співмірності та розумності розміру таких витрат, а тому задоволенню підлягає сума в розмірі 1694,40 (одна тисяча шістсот дев`яносто чотири гривні сорок копійок), що є справедливим, розумним, пропорційним та обґрунтованим розміром відшкодування витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора УПП в Одеській області лейтенанта поліції Тімановського Олександра Олександровича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3148068 від 17.09.2020 року - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3148068 від 17.09.2020 року винесену інспектором УПП в Одеській області лейтенантом поліції Тімановським Олександром Олександровичем (2 бат. 2 рота) відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 15 липня 2011 року Білгород-Дністровським МВ ГУМВС України в Одеській області; Реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ; що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1694,40 (одну тисячу шістсот дев`яностоо чотири гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: