Справа № 824/160/20-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/160/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Тетяна Миколаївна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

22 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Франовської К.С. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року (прийнятого в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ Мирне" до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Чернівецькій області звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ Мирне", в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 09 січня 2020 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість за основним зобов`язанням на суму 702393 грн. і за штрафними санкціями на суму 351197 грн. та від 09 січня 2020 року № , яким донараховано штрафні санкції за платежем "Надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах" на суму 3060 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що придбана вермикультура правомірно була зарахована на баланс підприємства як поточні біологічні активи за первісною вартістю, яка визначається відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси». Так, позивач стверджує, що на витрати з біологічних перетворень (виробництва біогумусу) відноситься вермикультура, яка безпосередньо приймає участь у процесі переробки гною на біогумус. Для перевірки відповідачу були надані всі первинні документи на підтвердження вказаних обставин, а тому передачу вермикультури у виробництво не можна вважати передачею для невиробничого використання або операцією, що не є господарською діяльністю платника податків. Позивач стверджує, що в процесі виробництва утворюються додаткові біологічні активи (нові ложе вермикультури), які обліковуються на рахунку 21 та сільськогосподарська продукція (біогумус), яка обліковується на рахунку 27.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 09 січня 2020 року № , в частині збільшення суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість за основним зобов`язанням на суму 655766 грн. і за штрафними санкціями на суму 327883 гривень.

Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 14754,73 грн. згідно квитанції №409 від 29.01.2020 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В апеляційній скарзі зазначає, що ГУ ДПС у Чернівецькій області правомірно винесло податкове повідомлення-рішення № від 09.01.2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 16.12.2019 р. податковим органом складено акт №1470/24-13-05-08/35642878 за результатами документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АТЗТ Мирне» з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.07.2017 р. по 30.06.2019 р., валютного - за період з 01.07.2017 р. по 30.06.2019 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2017 р. по 30.06.2019 року.

За результатами перевірки встановлено порушення ТОВ «АТЗТ Мирне»:

- занижено податок на додану вартість всього в сумі 702393 гривень;

- не подано декларації з екологічного податку за IV квартал 2017 р. по Кіцманському, Кельменецькому та Сокирянському районах;

- подано з помилками податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за ІІІ квартал 2017 р., за ІV квартал 2018 року, за І квартал 2019 року. (том 1 а.с. 12-56).

На підставі акта від 16.12.2019 р. №1470/24-13-05-08/35642878 податковим органом прийнято:

- податкове повідомлення - рішення від 09 січня 2020 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість за основним зобов`язанням на суму 702393 грн. і за штрафними санкціями на суму 351197 грн.

- податкове повідомлення - рішення від 09 січня 2020 року № , яким донараховано штрафні санкції за платежем "Надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах" на суму 3060 гривень. (том 1 а.с. 71-71).

До матеріалів справи додано розрахунок податкових зобов`язань та штрафних санкцій ТОВ «АТЗТ Мирне» за результатами акту планової документальної перевірки від 16.12.2019 р. №1470/24-13-05-08/35642878, відповідно до якого сума збільшеного зобов`язання з ПДВ складає 702393 грн. та застосованих штрафних санкцій 351196,50 гривень. (том 1 а.с. 72-73).

Матеріали справи містять картку рахунку ТОВ «АТЗТ Мирне» № 631 за січень 2018 р. грудень 2019 р. та по рахунку №208 за січень 2019 р. по контрагенту ТОВ «Індустрзбут». (том 1 а.с.74-77, 168-170).

До матеріалів справи додано договори поставки №13/09-2018МИ від 13.09.2018 р., №15/01-2019МИ від 15.01.2019 р., укладені між ТОВ «Індустрзбут» та ТОВ «АТЗТ Мирне», предметом яких є передача у власність ТОВ «АТЗТ Мирне» «шрот соняшниковий». На виконання вказаних договорів надано видаткові накладні, товарно-транспортні накладні та платіжні доручення проведених виплат. (том 1 а.с. 78-125, 161-165).

Податковим органом додано до матеріалів справи інформацію ГУ ДПС у Тернопільській області від 03.01.2020 р., в якій повідомляється, що директор ТОВ «Агро Західтранс» не пригадує проведення господарських операцій з транспортування соняшникового шроту в лютому 2019 р. з ТОВ «АТЗТ Мирне» і ТОВ «Індустрзбут», дані суб`єкти господарювання йому невідомі. (том 1 а.с. 176-177).

Також, податковим органом надано суду інформацію ГУ ДПС у Чернівецькій області від 03.12.2019 р., в якій повідомляється, зокрема, про не підтвердження перевізником ОСОБА_1 надання послуг з перевезення шроту на ТОВ «АТЗТ Мирне». (том 1 а.с. 186).

Не погоджуючись із вищезазначеними рішенням відповідача позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено суду правомірність прийняття податкового повідомлення - рішення від 09 січня 2020 року № , в частині збільшення суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість в сумі 655766 грн. та застосованих штрафних санкцій в розмірі 327883 грн., тому воно є протиправними та підлягає скасуванню. (том 2 а.с. 27).

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким частково задоволено позов, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до з частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з нормами п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Пунктом 189.1 статті 189 ПК України визначено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

На підставі матеріалів проведеної податковим органом перевірки встановлено, що первісна вартість придбаної вермикультури (каліфорнійські черв`яки) в березні 2015 р. складає 416666,67 грн., тоді як залишкова вартість вермикультури у 2018 році, за 37 місяців експлуатації, склала 233134,83 гривень.

Так, в порушення п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 ПК України позивач не нарахував податкове зобов`язання та не включив до складу податкового кредиту декларації з ПДВ за травень 2018 р. в сумі 46627 грн., розрахованої на залишкову вартість придбаної у 2015 році вермикультури.

Відповідно до положень пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Нормами пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач здійснюючи господарську діяльність щодо одержання та постачання біогумусу, реалізував його як складову сільськогосподарської продукції власного виробництва.

Відповідач під час перевірки вказав на єдиний критерій віднесення вермикультури до довгострокових чи поточних біологічних активів, зазначивши період життя каліфорнійського черв`яка до 16 років.

Наказом Мінфіну України від 18.11.2005 р. №790 затверджено «Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 30 "Біологічні активи"» (далі Положення №790).

У відповідності до пункту 4 Положення №790 біологічний актив - тварина або рослина, яка в процесі біологічних перетворень здатна давати сільськогосподарську продукцію та/або додаткові біологічні активи, а також приносити в інший спосіб економічні вигоди. Довгострокові біологічні активи - усі біологічні активи, які не є поточними біологічними активами. Додаткові біологічні активи - біологічні активи, одержані в процесі біологічних перетворень. Поточні біологічні активи - біологічні активи, здатні давати сільськогосподарську продукцію та/або додаткові біологічні активи, приносити в інший спосіб економічні вигоди протягом періоду, що не перевищує 12 місяців, а також тварини на вирощуванні та відгодівлі. Сільськогосподарська продукція - актив, одержаний в результаті відокремлення від біологічного активу, призначений для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Згідно з положеннями п.п. 5 7 Положення №790 біологічний актив та/або сільськогосподарська продукція визнаються активом, якщо існує імовірність отримання підприємством у майбутньому економічних вигод, пов`язаних з їх використанням, та їх вартість може бути достовірно визначена.

Об`єктом бухгалтерського обліку є окремий вид біологічних активів або їх група. Придбаний (одержаний) біологічний актив зараховується на баланс підприємства за первісною вартістю, яка визначається відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" або Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси".

Згідно з п. 25.1 Положення №790 довгострокові біологічні активи: робоча худоба; продуктивна худоба; багаторічні насадження; інші довгострокові біологічні активи.

Відповідно до п. 25.2 Положення №790 поточні біологічні активи: тварини на вирощуванні та відгодівлі; біологічні активи в стані біологічних перетворень (крім тварин на вирощуванні та відгодівлі); інші поточні біологічні активи.

В Додатку до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 30 "Біологічні активи" вказано приклади довгострокових біологічних активів (основне стадо овець, основне стадо великої рогатої худоби, основне стадо свиней) та поточних біологічних активів (тварини на вирощуванні і відгодівлі риба (риборозведення), доросла птиця, сім`ї бджіл ).

Отже, до довгострокових біологічних активів віднесено групу тварин, які дають приплід (розмножуються), в той час як до поточних біологічних активів віднесено матеріал для розведення, нові рої.

Згідно загальнодоступних відомостей економічною ціллю вермикультури є отримання біогумусу та розведення (розмноження) черв`яка. При цьому, враховуючи тривалість життя каліфорнійського черв`яка, вказані активи здатні розмножуватись та давати сільськогосподарську продукцію протягом періоду, що перевищує 12 місяців, а тому підлягають віднесенню до довгострокових біологічних активів.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з нормами п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Статею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. №996-ХІV (далі Закон №996-ХІV) визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Так, визначальною ознакою господарської операції є спричинення реальних змін майнового стану платника податків.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.2 ст. ст. 9 Закону №996-ХІV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити.

Так, в підтвердження взаємовідносин між ТОВ «АТЗТ Мирне» та ТОВ «Індустрзбут» додано договори поставки №13/09-2018МИ від 13.09.2018 р., №15/01-2019МИ від 15.01.2019 р., укладені між ТОВ «Індустрзбут» та ТОВ «АТЗТ Мирне», предметом яких є передача у власність ТОВ «АТЗТ Мирне» «шрот соняшниковий». На виконання вказаних договорів надано видаткові накладні, товарно-транспортні накладні та платіжні доручення проведених виплат. Крім того, матеріали справи містять картку рахунку ТОВ «АТЗТ Мирне» № 631 за січень 2018 р. грудень 2019 р. та по рахунку №208 за січень 2019 р. проведених розрахунків з ТОВ «Індустрзбут».

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалася відповідачам, внаслідок проведених операцій з ТОВ «Індустрзбут» відбулись зміни в майновому стані позивача, натомість підставою для висновків про завищення податкового кредиту з податку на додану вартість стали висновки податкового органу про відсутність у ТОВ «Індустрзбут» за юридичною адресою, не подання звітності до податкового органу з квітня 2019, що унеможливлює провести зустрічну звірку контрагента. З вказаних підстав, податковий орган зробив висновок про неможливість підтвердити реальність здійснених господарських операцій між ТОВ «Індустрзбут» та ТОВ «АТЗТ Мирне».

Статтею 9 Закону №996-ХІV визначено перелік первинних та зведених облікових документів, які можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності. Це однаковою мірою стосується як витрат із податку на прибуток, так і сум податкового кредиту з ПДВ. Однак, у разі фактичного здійснення господарської операції наявність в первинних документах окремих недоліків не означає автоматичне позбавлення платника податків права посилатися на ці документи як на підставу податкового обліку, якщо в своїй сукупності ці документи створюють повну картину господарської діяльності платника податків і здійснення господарської операції не викликає сумніву.

Водночас, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту/витрат, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Відповідно до положень пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Системний аналіз зазначеного положення дозволяє дійти висновку, що за умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими платником податків правомірно (обґрунтовано). Водночас, що контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам за умови доведення факту, що відомості, які містяться в таких документах, є недостовірними.

Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування платником даних свого податкового обліку, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи. Так само і саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Щодо посилань відповідача на пояснення перевізника ОСОБА_2 , який не підтвердив надання послуг з перевезення шроту на ТОВ «АТЗТ Мирне», колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки позивач, в товарно-транспортних накладних, складених на підставі договорів поставки №13/09-2018МИ від 13.09.2018 р., №15/01-2019МИ від 15.01.2019 р., не був учасником транспортних відносин з перевізниками та з урахуванням особливостей, передбачених договорами, мав прийняти товар у себе на складі колегія суддів вважає їх безпідставними, а зазначені відповідачем сумніви щодо реальності транспортування товару від ТОВ «Індустрзбут» до позивача не можуть свідчити про порушення позивачем податкового законодавства.

Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом в постановах від 14.05.2019 р. №826/19832/14, від 08.08.2018 р. №816/3144/13-а.

Водночас, аналіз первинних документів поданих позивачем під час перевірки та під час судового розгляду справи, дозволяє дійти висновку про відповідність даних, зазначених у первинних документах, об`єктивним обставинам вчинення господарських операцій з ТОВ «Індустрзбут», відповідно до договорів поставки №13/09-2018МИ від 13.09.2018 р., №15/01-2019МИ від 15.01.2019 року.

Враховуючи зазначені обставини колегія суддів приходить до висновку, про необґрунтованість позиції податкового органу щодо завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 655766 грн. (за вересень 2018 р. - 62933 грн., за жовтень 2018 р. - 86944 грн., за листопад 2018 р. - 119226 грн., за грудень 2018 р. - 54612 грн., січень 2019 р. 145898 грн., лютий 2019 р. - 24529,97 грн. та за березень 2019 р. 161622,58 грн).

Щодо податкового повідомлення-рішення від 09 січня 2020 року № , яким донараховано штрафні санкції за платежем "Надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах" на суму 3060 гривень колегія суддів зазначає таке.

Платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 ПК України, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації:

Відповідно до п. 250.1, п. 250.2 ст. 250 ПК України базовий податковий (звітний) період одання податкової звітності з екологічного податку дорівнює календарному кварталу.

Згідно з положеннями п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 грн., за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 грн. за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (пп.54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України).

Податковим органом в акті перевірки від 16.12.2019 р. №1470/24-13-05-08/35642878 встановлено, що ТОВ «АТЗТ Мирне» не подано до контролюючого органу декларації екологічного податку за 4 квартал 2017 року.

Водночас, позивач зазначає про направлення податкових декларацій за ІV квартал 2017 р. податковому органу засобами електронного зв`язку та отримання квитанцій №2 про прийняття пакету документів, однак, як до матеріалів справи, так і під час перевірки, не було надано відповідних доказів на підтвердження направлення податковому органу податкових декларацій за ІV квартал 2017 року. А тому, позивач не надав доказів на підтвердження протиправності податкового повідомлення - рішення від 09 січня 2020 року № .

Відповідно до частин 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладені обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог, в силу не доведеності відповідачем правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення від 09 січня 2020 року № , в частині збільшення суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість в сумі 655766 грн. та застосованих штрафних санкцій в розмірі 327883 грн., яке підлягає скасуванню. Щодо іншої частини податкове повідомлення - рішення від 09 січня 2020 року № щодо збільшення суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість в сумі 46627 грн. та розрахованої штрафної санкції в сумі 23314 грн., є правомірним, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення від 09 січня 2020 року № про донарахування штрафних санкцій за платежем "Надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах" на суму 3060 грн., колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 грудня 2020 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Франовська К.С. Совгира Д. І.