Справа № 308/2248/19
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 308/2248/19 пров. № А/857/12138/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про скасування протоколу та постанови про порушення митних правил, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Іванов А.П.,

час ухвалення рішення: 13:54:47,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення не вказана,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив скасувати протокол №0678/30500/18 від 27.01.2018 та постанову в справі про порушення митних правил №0678/30500/18 від 27.02.2018, яка складена начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Закарпатської митниці ДФС Живицьким В.А., за якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 8500 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 серпня 2020 року позов задоволено частково. Скасовано постанову Закарпатської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №0678/30500/18 від 27.02.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. В іншій частині вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що оскаржувана постанова була постановлена на підставі, зокрема, відомостей, взятих з баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України, а саме щодо ввезення 13.06.2017 ОСОБА_1 автомобіля марки «RENAULT», модель «MEGANS», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Республіки Польша НОМЕР_2 в режимі «транзит» та відсутності інформації про вивезення ним за межі митної території України вищевказаного автомобіля станом на 27.01.2018. Інші докази, передбачені ст.495 МК України, на основі яких встановлено вину позивача у вчиненні інкримінованого йому порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, відсутні. Суд першої інстанції зробив висновок про відсутність доказів, що переміщення вищевказаного автомобіля, а надалі ПМП, здійснювалося саме позивачем ОСОБА_1 , оскільки ввезення транспортного засобу здійснювалося ОСОБА_2 , тобто особою з відмінним від позивача по-батькові та адресою реєстрації/проживання.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що факт ввезення саме ОСОБА_3 13.06.2017 року вказаного автомобіля у митному режимі «транзит» також підтверджується протоколом опитування від 24.02.2018 року державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_4 . Скаржник вказує, що при оформленні зобов`язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою. Також зазначає, що відсутність посвідчення водія не є підставою для відмови у ввезенні громадянами на митну територію України транспортних засобів. Скаржник висловлює припущення про те, що громадянин ОСОБА_1 свідомо погодився за можливу винагороду перемістити через митний кордон автомобіль.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до постанови про порушення митних правил №0678/30500/18 від 27.02.2018, вина громадянина України ОСОБА_1 в порушенні митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МКУ, підтверджується протоколом про ПМП №0678/30500/18 від 27.01.2018, витягом з бази даних ЄАІС ДФС та іншими матеріалами справи. Протоколом про ПМП №0678/30500/18 від 27.01.2018 стверджується, що під час здійснення митних формальностей 27.01.2018 було проведено аналітично-перевірочні заходи, внаслідок чого встановлено, що 13.06.2017 через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС громадянином України ОСОБА_1 в режимі «транзит» ввезено на митну територію України легковий автомобіль марки «RENAULT», модель «MEGANE», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2 . З`ясовано, що даний транспортний засіб слідував з метою транзиту на митну територію України. Станом на 27.01.2018 термін перебування вищевказаного транспортного засобу на митній території України становить більше ніж 10 діб.

В оскаржуваній постанові згадано також опитування інспектора митниці, який підтвердив факт здійснення 13.06.2017 митного оформлення автомобіля саме на громадянина ОСОБА_1 на підставі поданих до митного контролю саме ним документів. Окрім цього, в оскаржуваній постанові є посилання на те, що системою «Аркан» зафіксовано переміщення на митному посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС 13.07.2017 о 08 год. 06 хв. громадянина України ОСОБА_1 у вказаному вище транспортному засобі. Разом з ОСОБА_5 у вказаному транспортному засобі перебували громадяни ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .

Оскаржувана постанова була постановлена на підставі відомостей, взятих з баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України, а саме щодо ввезення 13.06.2017 ОСОБА_1 автомобіля марки «RENAULT», модель «MEGANS», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Республіки Польша НОМЕР_2 в режимі «транзит» та відсутності інформації про вивезення ним за межі митної території України вищевказаного автомобіля станом на 27.01.2018.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Пунктом 1 частини першої статті 95 МК України визначено, що для автомобільного транспорту строк транзитних перевезень становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб).

При цьому, згідно з частиною другою цієї статті, до цього строку не включаються: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до частини першої статті 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України, перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Позивач у своїх поясненнях при складанні протоколу стверджує, що в`їжджав на територію митного поста на вказаному автомобілі в якості пасажира та не має відношення до його ввезення у транзитному режимі на територію України. Натомість витяг з АСМО Інспектор від 27.01.2018, за яким автомобіль марки «RENAULT», модель «MEGANE», ідентифікаційний номер кузова No НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Республіки Польша НОМЕР_2 , ввезений 13.06.2017 в режимі «транзит» ОСОБА_5 , мешканцем АДРЕСА_1 . Наведене підтверджується також витягом з ЄАІС від 27.01.2018 р.

Вказане у свої сукупності свідчить про те, що переміщення вищевказаного автомобіля здійснювалося ОСОБА_2 , тобто особою з відмінним від позивача по-батькові.

Також відмінною є адреса реєстрації/проживання особи, що ввозила наведений автомобіль на митну територію України, від адреси реєстрації/проживання позивача. Наведене підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 23.01.2019 №521/18-21, за якою місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою АДРЕСА_2 з 28.03.1993 по теперішній час.

Окрім того, як вбачається з графи «Примітки» Витягу з АСМО «Інспектор» від 27.01.2018, службова особа, яка здійснювала оформлення транспортного засобу, вказала лише номер доручення та дані нотаріуса, яким таке видавалося, при цьому інформації про особу, якій видавалося доручення, наведений Витяг не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ч. 1 ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи відповідачем жодних документів щодо наявності у позивача права власності або користування (у тому числі з правом розпорядження) на спірний транспортний засіб та уповноваження ним будь-яких осіб на пред`явлення автомобіля для здійснення митного контролю і митного оформлення суду не надано.

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3ст.470 МК України, відповідачем не доведено.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 серпня 2020 року у справі № 308/2248/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 21.12.2020 року