Справа № 200/5848/20-а
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 р. Справа№200/5848/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Аканова О.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 (місцепроживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про

визнання наказу командира про результати аналізу проведення розслідувань та покарання винних №464 від 08.05.2020 в частині щодо застосування дисциплінарної відповідальності у вигляді накладення дисциплінарного стягнення догана протиправним;

скасування наказу командира про результати аналізу проведення розслідувань та покарання винних №464 від 08.05.2020 в частині щодо застосування дисциплінарної відповідальності у виді накладення дисциплінарного стягнення догана,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог позивач, посилається на те, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 на нього накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за невиконання наказів командира про призначення службових розслідувань. Вважає, що в його функціональні обов`язки, передбачені контрактом, дисциплінарним статутом Збройних Сил України та визначеною інструкцією за посадою не входить проведення службових розслідувань відносно військовослужбовців. Вказує, що в зазначеному наказі не описано які саме порушення службових обов`язків скоїв позивач із зазначенням конкретного факту та дій, що передбачено ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Також зазначив, що відповідачем порушено процедуру проведення службового розслідування та накладення адміністративного стягнення. Вважає наказ відповідача таким що не має юридичної сили та має бути скасованим.

Відповідачем на позовну заяву надано відзив, в якому зазначено, що військова частина, як юридична особа у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства України, наказами і директивами Міністра оборони та наказами і директивами начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил, Статутами Збройних Сил України та іншими правовими актами. Просили відмовити в задоволенні позову.

Також, представником відповідача надано клопотання про залишення позову без розгляду в зв`язку з тим, що позивач пропустив строк звернення до суду. Ухвалою суду від 26 листопада 2020 року задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_2 про залишення позову по справі №200/5848/20-а без розгляду відмовлено.

Ухвалою суду від 13 липня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні без повідомлення сторін).

Ухвалою суду від 29 липня 2020 року розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; продовжено підготовче засідання на тридцять днів з ініціативи суду; призначено підготовче засідання на 22 вересня 2020 року о 13:00 год.

Ухвалою суду від 22 вересня 2020 року відкладено підготовче судове засідання по адміністративній справі на 13 жовтня 2020 року о 09:30 год.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2020 року продовжено військовій частині НОМЕР_2 процесуальний строк для надання додаткових доказів по справі; відкладено підготовче судове засідання по адміністративній справі №200/5848/20-а на 26 листопада 2020 року о 12:00 год.

Ухвалою суду від 26 листопада 2020 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі; призначено судовий розгляд по суті на 12:00 год. 24 грудня 2020 року

Сторони до суду не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

29 січня 2018 року між Міністерством оборони України в особі командира 56 окремої мотопіхотної бригади полковника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін - контракту про проходження військової служби на 3 (три) роки (п.3 Контракту).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 18.02.2020 №146 призначено службове розслідування за фактом невиходу на службу навідника 2 розвідувального відділення 3 розвідувального взводу розвідувальної роти частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_3 , та доручити його проведення тимчасово виконуючому обов`язки старшого техніка розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 старшому сержанту ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 18.02.2020 №147 призначено службове розслідування за фактом виявлення розвідника-навідника 1 розвідувального відділення 3 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння, та доручити його проведення тимчасово виконуючому обов`язки старшого техніка розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 старшому сержанту ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 08.05.2020 №164 з метою своєчасного, дієвого правового регулювання на порушення штабом військової частини НОМЕР_2 проаналізовано проведення службових розслідувань у 2019 році та січні-квітні 2020 року. В результаті аналізу виявлено, що станом на 07.05.2020 рядом посадових осіб військової частини НОМЕР_2 та підпорядкованих військових частин службові розслідування, призначені наказами командира військової частини НОМЕР_2 , термін проведення яких закінчився, не проведено, чим порушено вимоги ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо безумовного виконання наказів командирів.

За проушення ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України стосовно обов`язку беззастережно виконувати накази командирів (начальників), а саме невиконання наказів командира військової частини НОМЕР_2 про призначення службових розслідувань, виданих у 2019 році та січні-березні 2020 року, на підставі ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накладено дисциплінарне стягнення «ДОГАНА», зокрема, на старшого сержанта ОСОБА_1 , командира 2 артилерійського взводу 1 артилерійської батареї артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_2 .

Представником відповідача до суду в якості доказу отримання позивачем зазначеного наказу надано аркуш доведення наказу командиру військової чистини НОМЕР_2 , в якому міститься запис: «пом.взводу ЛДН ст.с-нт ОСОБА_1 (підпис) 21.05».

В матеріалах справи наявні надані представником відповідача пояснення свідків. Зокрема, ОСОБА_5 , надав пояснення з приводу звернення 27.10.2020 офіцера юридичної служби військової частини НОМЕР_2 лейтенанта юстиції ОСОБА_6 з вимогою надання відомостей щодо факту проведення ОСОБА_1 службових розслідувань відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_2 №146, 147 від 18.02.2020 року.

У наданих поясненнях, міститься, зокрема, відомості про те, що відповідно до Стройового статуту Збройних Сил України під час проведення ранкових шикувань молодшим лейтенантом ОСОБА_7 неодноразово оголошувалось про обов`язок проведення службових розслідувань, призначених на відповідних осіб, а саме оголошувалось, що старший сержант ОСОБА_1 має два непроведених вчасно службових розслідувань з лютого місяця. Зазначено, що ОСОБА_1 неодноразово зауважувалось про те, що він не має бажання проводити службові розслідування та взагалі не розуміє чому їх проведення призначають саме на нього, так як вважає, що їх проведенням мають займатись військовослужбовці юридичної служби.

Пояснення ОСОБА_8 містять аналогічні відомості, та в них ще додатково зазначено, що в квітні 2020 ОСОБА_1 перевівся до артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 та написав рапорт про перепризначення проведення цих службових розслідувань на іншого військовослужбовця.

Також, представником відповідача до суду надано пояснення ОСОБА_7 , в яких, зокрема, зазначено про те, що він згідно наказу командира був призначений на посаду командира розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 на підставі наказу командира військової служби був звільнений у запас у зв`язку з закінченням строку контракту. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №84 від 11.02.2020 було призначено тимчасово виконуючим обов`язки командира розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 . На підставі поданих ним рапортів були призначені службові розслідування згідно наказів командира військової частини НОМЕР_2 №146, 147 від 18.02.2020 проведення було доручене старшому сержанту ОСОБА_1 . З початку березня 2020 ним під час проведення ранкових шикувань неодноразово оголошувалось про обов`язок проведення службових розслідувань. На початку квітня 2020 Мельник надавав на перевірку акти службових розслідувань згідно наказів командира військової частини НОМЕР_2 №146, 147 від 18.02.2020 офіцеру юридичної служби лейтенанту юстиції ОСОБА_9 , яка вказала на недоліки службового розслідування та попередила про те, що ОСОБА_1 пропустив строк проведення службових розслідувань, ОСОБА_1 зауважив, що не бажає проводити службові розслідування йі йому все одно на термін та обов`язок їх проведення і якщо на нього буде накладено дисциплінарне стягнення, то він буде оскаржувати даний наказ командира військової частини НОМЕР_2 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності в судовому порядку і суд винесе рішення на його користь, так як він не ознайомлювався з наказами командира військової частини НОМЕР_2 №146, 147 від 18.02.2020 під власний підпис, так як там стоїть підпис ОСОБА_7 . Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №160 від 23.04.2020 старшого сержанта ОСОБА_1 було переведено до артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_2 , і як відомо ОСОБА_7 після переведення службові розслідування ОСОБА_1 проведені не були.

В матеріалах справи міститься наказ командира військової частини НОМЕР_2 про призначення на бойове чергування від 29.04.2020 №166, яким старшого сержанта ОСОБА_1 наказано вважати таким, що вибув у відрядження до м.Сарни Рівненської області з 30 квітня до окремого розпорядження з метою охорони та супроводу військового транспорту та військового вантажу.

Судом встановлено наступне.

Відносини щодо проходження військовослужбовцями військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Так, правовими актами спеціального законодавства є, зокрема, Закон України Про військовий обовязок і військову службу від 25.03.1992р. № 2232-XII (далі - Закон № 2232), Указ Президента Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10.12.2008 р. № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008), Закон України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України № 551-XIV від 24.03.1999 року (далі Дісціплинарній Статут № 551), Наказ Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок № 608), Статут Внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року N 548-XIV (далі - Статут № 548) та ін. нормативно правовими актами.

Закон України Про військовий обов`язок і військову службу здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно статті 2 цього Закону № 2232, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 24 цього Закону № 2232 передбачено, що початком проходження військової служби вважається, зокрема, день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положенням № 1153/2008 про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Суд зазначає, що сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, який затверджений Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року (далі - Статут №551).

Цим Статутом визначено, що усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Пунктами 1, 2 Статут №551 визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Пункт 4 Статуту визначає, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Пунктом 5 Статуту передбачено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

При цьому, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Відповідно до п.45 Статуту №551, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно п.68 Статуту №551, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення (пункт 83 Статуту №551).

Пунктом 85 Статуту № 551 передбачено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України.

Відповідно до п. 86 Статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Крім того Статут Внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року N 548-XIV (далі по тексту Статут № 548) визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

А саме пунктами 12,14,16 Статуту № 548 передбачено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. (п. 14).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. (п. 16).

Наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року N 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

Цей Порядок № 608 визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів).

Відповідно до п. 2 Порядку № 608 службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділі ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції", а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділі ІІ Порядку № 608 встановлено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно розділу III. Порядок проведення службового розслідування, встановлено. що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.(пункт 1).

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування. (пункт 3).

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. (пункт 8)

Відповідно пунктів 12,13 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

До строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.

Розділом IV визначені повноваження осіб під час службового розслідування, а саме особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено загальні обов`язки військовослужбовців, а саме, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, зокрема, такий обов`язок: беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачу 18.02.2020 командиром військової частини НОМЕР_2 наказами №146, 147 доручено проведення службових розслідувань.

Таким чином, матеріалами справи доведено, що позивач був обізнаний про накази від 18.02.2020 №146 та №147, спірні накази не оскаржив до суду, тому суд вважає, що позивач взяв на себе обов`язок щодо проведення таких службових розслідувань.

Командиром військової частини НОМЕР_2 за результатами аналізу проведення розслідувань та покарання винних, з метою реагування на невиконання військовослужбовцем наказу командира, що прямо передбачено статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, накладено на позивача дисциплінарне стягнення «ДОГАНА».

Дії командира щодо винесення наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення «ДОГАНА» суд вважає такими, що відповідають нормам Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України № 551-XIV від 24.03.1999 року, Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року N 548-XIV.

Суд критично відноситься до твердження позивача про те, що при прийнятті командиром військової частини наказу про накладення дисциплінарного стягнення «ДОГАНА» повинно передувати проведення службового розслідування, оскільки зазначений наказ був прийнятий саме за порушення статті 11 Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України стосовно беззастережного виконання наказів командирів (начальників), а не за порушення позивачем військової дисципліни або громадського порядку.

Крм того, статтею 84 Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Таким чином, Законом визначено право, а не обов`язок командира проведення службового розслідування при прийнятті рішення про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.2 ст.73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Однак, ст.6 п.1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п.29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р.).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає адміністративний позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Аканов