Справа № 520/11520/2020
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 р. № 520/11520/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Турко А.В.,

за участю представника відповідача - Кезлі М.Д.,

розглянувши в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків,61057) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Державної міграційної служби України в Харківській області в якій просить суд

- Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області № 04/1-752-13 від 28.02.2019 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та посвідки на постійне проживання в Україні, серії НОМЕР_1 від 03.04.2014 року;

- Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області № 752-113 від 02.03.2020 року про відмову громадянину Грузії ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обміні посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 03.04.2014 року.

- Зобов`язати Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання громадянину Грузії ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягнення 45-річного віку.

- Стягнути з Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області на користь громадянина Грузії ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснених судових витрат.

- Стягнути з Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області на користь громадянина Грузії ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснених судових витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення, які оскаржуються, були прийняте безпідставно, а посилання відповідача на п.п. 9) п. 62 Постанови КМ України від 25 квітня 2018 р. N 321 є надуманим та не має під собою жодного доказу. Зазначає, що жодного підробленого документу або неправдивих відомостей до компетентних органів України ним не надавалось. Вважає оскаржувані рішення протиправними, незаконними та такими, що підлягаюь скасуванню.

Ухвалою суду від 17.09.2020 року відкрито провадження по справі.

Представник відповідача - Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області - проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що

оскаржувані рішення є обґрунтованими та законними, а отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У судове засідання представник позивача не прибув, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позов та наданих до суду письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

09.07.2013 громадянин Грузії ОСОБА_1 звернувся із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну відповідно до пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію» як син громадянина України.

Батько Позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований громадянином України довідкою № 45686, виданою 24.01.2005 ВГІРФО УМВС України в Харківській області.

02.04.2014 року рішенням Головним Управління Державної міграційної служби України в Харківській області на підставі пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію» позивачу надано дозвіл на імміграцію в Україну.

03.04.2014 року позивача документовано посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 терміном дії безстроково.

26.12.2018 позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області з питанням обміну посвідки на постійне проживання в Україні по досягненню 45-ти річного віку.

09.01.2019 було винесено рішення про відмову в оформлені видачі посвідки на постійне проживання громадянину Грузії ОСОБА_1 , на підставі підпункту 9 пкнкуту 62 Порядку № 321.

Підставою для прийняття 09.01.2019 року рішення про відмову в оформленні посвідки на постійне проживання. ГУ ДМС України в Харківській області зазначено, що в ході перевірки законності перебування іноземця на території України за відомостями інтегрованої міжвідомчої інформаційно- телекомунікаційної системи шодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» встановлено, шо інформація про перетин державного кордону (наявні в паспорті позивача штампи про виїзд 29.05.2013 КПП «Виноградівка». в`їзд - 25.06.2013 року КПП «Табаки») за базою не значиться.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням ГУ ДМС України в Харківській області про відмову в обміні посвідки на постійне проживання від 09.01.2019 року, позивач - громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року по справі №520/7128/19 залишеного без змін Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020 року, адміністративний позов громадянина Грузії ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Скасовано Рішення Заступника начальнику Державної міграційної служби України в Харківській області Чирик О.Ю. №214630000 від 09.01.19 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на ім`я громадянина Грузії ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківський області повторно розглянути заяву - анкету № 214630000 від 26.12.2018 року щодо оформлення (видачу) посвідки на постійне проживання громадянину Грузії ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представником позивача адвокатом Вітер Г.Р. було направлено адвокатські запити з питань виконання рішення суду.

Відповідачем було надано відповіді в яких повідомив, що заяву-анкету №214630000 від 26.12.2018 року щодо обміну посвідки на постійне проживання, було розглянуто та 02.03.2020

року ГУ ДМС України в Харківській області прийнято рішення № 752-13 1 про відмову в обміні посвідки на постійне проживання на підставі пп.9 п.62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 321.

Також відповідач повідомив про те, що рішенням ГУ ДМС України в Харківській області 04/1-752-13 від 28.02.2019 року на підставі п.1 ч.1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію», було скасовано рішення ГУ ДМС України в Харківській області від 02.04.2014 року про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 , посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 . видана 03.04.2014 року ГУ ДМС України в Харківській області, визнана недійсної та такою, що підлягає вилученню.

Не погоджуючись із спірними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Правовідносини між позивачем та міграційними органами України на момент звернення позивача за отриманням дозволу на імміграцію та надання компетентним органом такого дозволу з видачею посвідки на проживання в Україні, регулювалися Законом України "Про правовий статус іноземців" № 3929-ХІІ від 04.12.1994, а також Законом України "Про імміграцію" № 2491-ІІІ від 07.06.2001 р.

Згідно статті 2 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства є рівними перед законом незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, ставлення до релігії, роду і характеру занять, інших обставин.

Статтею 3 зазначеного Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території.

Іноземці та особи без громадянства, які іммігрували на постійне проживання або прибули для тимчасового працевлаштування, отримують посвідки відповідно на постійне або тимчасове проживання.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України "Про імміграцію".

Відповідно до частини 1 абзаців першого і четвертого статті 1 Закону № 2491-ІІІ, імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Статтею 6 Закону № 2491-ІІІ визначено повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкованих йому органів.

Так, за приписами частини 1 пунктів два і три цієї норми спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядковані йому органи: організовує роботу з перевірки правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутності підстав для відмови у його наданні; організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються.

Стаття 9 Закону № 2491-ІІІ встановлює умови, порядок та перелік документів, необхідних для вирішення питання дозволу на імміграцію. Так, заяви про надання дозволу на імміграцію подаються: 1) особами, які постійно проживають за межами України, - до дипломатичних

представництв та консульських установ України за кордоном за місцем їх постійного проживання; 2) особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції.

Заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою.

Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: 1) три фотокартки; 2) копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

У разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів заява про надання дозволу на імміграцію не приймається.

Термін розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію не може перевищувати одного року з дня її подання.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що для оформлення дозволу на імміграцію заявник повинен подати заяву з доданням певного пакету документів. У разі ж не надання особою повного пакету документів, заява про надання дозволу на імміграцію не приймається та, як слідство, дозвіл на імміграцію та посвідка на проживання в Україні не видаються.

Статтями 10, 11 зазначеного Закону передбачено, що дозвіл на імміграцію не надається: 1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку; 2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено; 3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; 4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи; 5) особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі провадження) справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983 (далі - Порядок).

У відповідності до пп. 2 п. 2 цього Порядку, в редакції, яка діяла на час надання посвідки, рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають територіальні органи Департаменту в головних управліннях, управліннях МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) -

стосовно іммігрантів, які підпадають під квоту імміграції (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає Департамент), а саме: батьків, чоловіка (дружини) іммігранта та його неповнолітніх дітей.

Згідно п. 12 Порядку, територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію:

- формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію:

- надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції Департаменту чи територіальних органів. надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам:

- здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.

З наведених норм вбачається, що прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції відповідних державних органів, які на підставі заяви іммігранта, аналізу отриманої інформації, матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу.

Рішення про надання дозволу на імміграцію є підставою для отримання посвідки на постійне проживання.

Так, дозвіл про надання імміграції позивачу, як громадянину Грузії було надано згідно з документами, які діяли станом на момент прийняття відповідного рішення, тобто станом на 02.04.2014 рік.

Судом встановлено, що станом на момент прийняття рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію - на 02.04.2014 року дійсність, чинність та законність відповідних документів, визначених статтею 9 Закону №2491-111 ГУ ДМС України в Харківський області, перевірялись. Зазначені дії не були визнані протиправними або незаконними в установленому законом порядку.

Так, при прийнятті рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію в Україні та наданні посвідки на постійне місце проживання, посадові особи ГУ ДМС України в Харківський області, проводили перевірку законності залишення на постійне проживання на території України позивача, та керуючись пунктом п. 1 ч. З ст. 4 Закону України "Про імміграцію" (на момент виникнення правових відносин) ними було надано оцінку дійсності та чинності наданих позивачем документів.

Крім того було проведено перевірку, законності перебування позивача на території України на час звернення про надання йому дозволу на імміграцію в Україну.

Суд заначає, що на момент надання дозволу на імміграцію підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію позивачу, визначених у ст. 10 Закону України "Про міграцію", зокрема надання ним свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність виявлено не було, тоді як і не було встановлено факту порушення позивачем законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. Позивачу було надано дозвіл на імміграцію в Україну та видано посвідку на постійне місце проживання в Україні.

Відповідно до положень статті 12 Закону України "Про імміграцію" визначено, шо дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність:

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні:

4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України:

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законами України

Згідно копії рішення ГУ ДМС України в Харківській області від 28.02.2019 року про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну вбачається, що однією з підстав для скасування дозволу на імміграцію зазначено п. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію", тобто надання дозволу на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність, зокрема.

Відповідач у наданому відзиві зазначив, що в ході перевірки законності перебування іноземця на території України за відомостями інтегрованої міжвідомчої інформаційно- телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон Аркан встановлено, що інформація про перетин державного кордону (виїзд - 29.05.2013 КПП «Виноградівка», в`їзд 25.06.2013 КІШ Табаки») за базою не значиться. Встановлено, що на момент подачі заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянин Грузії ОСОБА_1 перебував на території України з порушенням вимог п.п.2 п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ від 15.02.2012 № 150. Таким чином, встановлено, що дозвіл на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_3 Дато надано на підставі свідомо неправдивих відомостей.

Так відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд зазначає, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року, яке залишено без змін Другим апеляційним адміністративним судом 27.02.2019 року по справі 520/7128/19 скасовано рішення ГУ ДМС України в Харківській області від 09.01.2019 року про відмову в обміні посвідки на постійне проживання, прийняте з тих самих підстав, які слугували для прийняття оскаржуваного рішення Г`У ДМС України в Харківській області від 28.02.2019 року.

У рішеннях судді прийшли до висновку, що зазначені відомості інформаційної системи "Аркан" не є беззаперечною передбаченою законодавством підставою для відмови позивачу в оформленні та видачі нової посвідки, а вданому випадку підставою для скасування дозволу на імміграцію в Україну.

Тобто, підставам, які слугували для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію, надано правову оцінкуадміністративним судом та прийнято рішення про визнання їх протиправними.

Також суд враховує те, що у 2014 році на момент прийняття рішення про надання дозволу на імміграцію та документування посвідкою на постійне проживання ГУ ДМС України в Харківській області, як уповноважений державний орган, перевіряв надані позивачем документи та будь-яких порушень законодавства не встановлено, у зв`язку з чим позивача було документовано посвідкою на постійне проживання.

Тобто подана позивачем заява від 09.07.2013 з доданими до неї документами була перевірена фахівцями відповідача, за результатами розгляду яких 02.04.2014 ГУ ДМС України в Харківській області позивачу було надано дозвіл на імміграцію в Україну, а отримавши посвідку на постійне проживання, надалі добросовісно протягом 6 років вважав, що ним додержано вимоги закону щодо отримання дозволу на імміграцію.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване позивачем рішення Головного управління ДМСУ в Харківській області №04/1-752-13 від 28.02.19 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 та посвідки на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 03.04.2014 року є необґрунтованим та безпідставним, а відтак, підлягає скасуванню.

Щодо визнання протиправним та скасувати рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області № 752-113 від 02.03.2020 року про відмову громадянину Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обміні посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 03.04.2014 року суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що механізм обміну посвідки на постійне проживання врегульований положеннями Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 25.04.2018.

Відповідно до п.7 Порядку №321 обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання; 5) досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія).

Пунктом 43 Порядку №321 встановлено, що рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.

Приписами п.46 Порядку №321 після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.

Судом встановлено, що в якості підстави для відмови в оформленні посвідки на постійне проживання зазначено підпункт 9 пункту 62 (інші випадки, передбачені законами) Порядку № 321, яким передбачено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли: встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей, підроблених документів або встановлено факт скасування наданого їм дозволу на імміграцію.

Тобто та ж сама підстава, якій рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року, яке залишено без змін постановою Другим апеляційним адміністративним судом 27.02.2019 року по справі 520/7128/19 було надано правову оцінку та визнано протиправною.

Враховуючи висновки викладені в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2019 року та постанові Другого апеляційного адміністративного суду 27.02.2019 року, суд вважає, що прийняте рішення № 752-113 від 02.03.2020 року про відмову громадянину Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обміні посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 03.04.2014 є неогрунтованим та протиправним.

Враховуючи те, що судом встановлено протиправність рішення № 752-113 від 02.03.2020 року про відмову громадянину Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обміні посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 03.04.2014, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України у Харківський області області здійснити обмін посвідки на постійне проживання громадянину Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягнення 45-річного віку.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);

5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідачем не було доведено правомірності своїх дій під час прийняття оскаржуваних рішень, а тому - вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків,61057) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області № 04/1-752-13 від 28.02.2019 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та посвідки на постійне проживання в Україні, серії НОМЕР_1 від 03.04.2014 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області № 752-113 від 02.03.2020 року про відмову громадянину Грузії ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обміні посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 03.04.2014 року.

Зобов`язати Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання громадянину Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягнення 45-річного віку.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 2 522,40 грн. (дві тисячі п`ятсот двадцять дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків,61057, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 22 грудня 2020 року.

Суддя Бідонько А.В.