Справа № 560/4886/20
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4886/20

Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О.Л.

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

23 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Шидловського В.Б. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у непроведенні перерахунку та виплаті пенсії з врахуванням статей 49, 50, частини 4 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції цієї норми станом на 01.01.2014), частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції цієї норми станом на 01.01.2014) у розмірі: основна пенсія - не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2014 по 02.08.2014 включно; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з врахуванням статей 49, 50, частини 4 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції цієї норми станом на 01.01.2014), частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції цієї норми станом на 01.01.2014) у розмірі: основна пенсія - не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2014 по 02.08.2014 включно.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зупинення провадження задоволено.

Зупинено провадження в адміністративній справі №560/4886/20 до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №510/1286/16-а.

IІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що формування відповідних правових позицій Великою Палатою Верховного Суду у справі №510/1286/16-а, враховуючи строки звернення позивача з даним адміністративним позовом, може вплинути на наслідки розгляду цієї справи.

ІV. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Позивач, не погоджуючись з даною ухвалою, вважаючи її незаконною, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про необхідність зупинення провадження у вказаній справі до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду в адміністративній справі №510/1286/16-а, оскільки спір у цій справі не є подібним спору у справі № 510/1286/16-а.

Позивач також зазначає, що питання застосування строків в пенсійних правовідносинах можливо вирішити без зупинення провадження у справі, оскільки таке врегульовано чинним законодавством, при цьому усталеною судовою практикою вироблено відповідні правові позиції (постанова Верховного Суду в справі № 646/6250/17).

Відповідач не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.

Зупинення провадження в адміністративній справі - це тимчасове припинення вчинення у справі будь-яких процесуальних дій у зв`язку з обставинами, що перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії.

Вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі передбачений ст.236 КАС України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Із змісту наведеної норми слідує, що своїм правом зупинити провадження у справі за розглядуваних обставин суд може скористатися лише за наявності обставин, що створюють об`єктивні перешкоди в розгляді справи, створюють неможливість її розгляду.

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

При цьому норми КАС України не містять визначення терміну «подібні правовідносини».

Тлумачення визначення «подібності правовідносин» міститься, зокрема, у ряді постанов Верховного Суду (від 13.02.2019р. у справі № 802/3999/15-а, від 03.07.2019р. у справі № 826/27404/15 та інші).

За змістом вказаних постанов подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Позивач у даній справі оскаржує протиправну, на його думку, відмову відповідача у здійсненні перерахунку та виплати пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Предметом спору у справі №510/1286/16-а є протиправність дій УПФ щодо неврахування для обчислення пенсії сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних і ювілейних свят та зобов`язання УПФ здійснити перерахунок пенсії державного службовця на виконання ст.37 Закону України «Про державну службу» з урахуванням цих складових, а предметом розгляду - питання щодо подачі позовної заяви з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч.1ст.99 КАС України, в тому числі можливість застосування за аналогією положення ч.2ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статей 51, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в яких міститься норма, згідно з якою нараховані (первинно встановлені за відповідною заявою фізичної особи) суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим, Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не містить таких положень щодо застосування строків.

Крім того, спір у справі №510/1286/16-а стосується вимог позивачки, яка з 17.07.2009 отримує пенсію відповідно до Закону України Про державну службу у розмірі 90% суми заробітної плати. Однак у зв`язку з тим, що на момент призначення їй пенсії в розрахунок не були включені індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної відпустки, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премії до державних, професійних та ювілейних свят та інші виплати, така особа 01.08.2016 звернулась до відповідного Управління ПФУ за перерахунком пенсії з урахуванням усіх виплат з 17.07.2009 та 08.08.2016 отримала відмову.

Приймаючи справу № 510/1286/16-а до розгляду, Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 26 червня 2019 року вказала, що в межах розгляду цієї справи виникла виняткова проблема, що полягає у необхідності формування відповідних правових позицій, для чого потрібно надати відповіді на такі питання:

1. Чи можуть судами застосовуватися у спорах стосовно соціального захисту (для обмеження розміру належних особі сум соціальних виплат) шестимісячні строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - КАС (стаття 99 у редакції, що діяла до 15.12.2017, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), якщо предметом спору є неотримання особою регулярних (щомісячних тощо) соціальних виплат, які суб`єкт владних повноважень з власної вини не виплачував фізичній особі або виплачував у неповному розмірі?

2. Чи можуть суди застосовувати строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - КАС (стаття 99 у редакції, що діяла до 15.12.2017, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), для фактичного встановлення строкових меж (може граничних меж) триваючого правопорушення у сфері реалізації соціальних прав та відповідно цим строком обмежувати доступ особи до суду?

3. Чи може бути факт нездійснення перевірки особою, якій державою призначено пенсію або інші постійні соціальні виплати, правильності нарахування уповноваженими суб`єктами владних повноважень конкретних сум таких виплат або невчасне звернення з відповідним позовом до адміністративного суду підставою для судового захисту її прав лише у межах останніх шести місяців, що передують даті звернення до суду?

4. Чи можуть суди не застосовувати відповідний процесуальний строк, а відповідно до частини шостої статті 7 КАС використовувати як аналогію закону до всіх зазначених вище спорів положення частини другої статті 87 Закону України Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-ХІІ); статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV) та статей 51, 55 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а деяких інших осіб (далі - №2262-ХІІ), в яких міститься норма, згідно з якою нараховані (первинно встановлені за відповідною заявою фізичної особи) суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком?

Судова колегія звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Наведене свідчить про те, що обставини, встановлені у справі, яка розглядається, не є подібними до обставин, встановлених у справі №510/1286/16-а, до набрання законної сили судовим рішенням у якій, було зупинено провадження.

Стосовно застосування строків звернення до суду в розглядуваній справі, колегія суддів наголошує на тому, що вказане питання висвітлено позивачем в поданій позовній заяві.

При цьому, в обґрунтування своїх доводів позивач покликається на правову позицію, висловлену Верховним Судом у справі № 646/6250/17.

За вказаних обставин судом, з урахуванням доводів позивача, не обґрунтовано питання про те, яке саме правове значення матиме сформована Великою Палатою Верховного Суду за наслідками розгляду адміністративної справи № 510/1286/16-а правова позиція щодо можливості застосування до спорів, пов`язаних з пенсійним забезпеченням громадян, положень ст.122 КАС України, для правильного вирішення справи за розглядуваним позовом.

Колегія суддів наголошує, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно зупинив провадження у даній справі на підставі п.5 ч.2 ст.236 КАС України.

VI. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 грудня 2020 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Шидловський В.Б. Капустинський М.М.