Справа № 240/865/20
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/865/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

22 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л. В.,

представника позивача - Мариніної М.О.,

представника позивача - Віцке К.О.,

представника відповідача - Левицького Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 3 від 28.11.2019 Головного управління ДПС у Житомирській області щодо застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 8681,10 грн частково скасованого рішенням ДПС України про результати розгляду скарг від 17.06.2020 № 2133/6/99-000-80504-06 в частині визначення штрафних санкцій у розмірі 320 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що 05.12.2019 отримала (чергове) податкове повідомлення-рішення № 3 від 28.11.2019 Головного управління ДПС у Житомирській області, яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50% у сумі 8681,10 грн, за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб визначеного пунктом 57.3 ст.57 ПК України, проте з вказаним рішенням контролюючого органу не погоджується, у зв`язку із чим оскаржувала таке в адміністративному порядку. Вказує, що за результатами адміністративного оскарження було винесено рішення про результати розгляду скарг від 17.06.2020 № 2133/6/99-, яким Державна податкова служба України скасувала вказане податкове повідомлення рішення в частині визначення штрафних санкцій у розмірі 320 грн, а в іншій частині залишила без змін. Проте з висновками ДПС України позивач не погоджується. Стверджує, що авансові внески з єдиного податку сплачувала до бюджету відповідного рівня вчасно та у повному обсязі, на підтвердження чого надала банківські квитанції. Вважає, що податкове повідомлення-рішення № 3 від 28.11.2019 Головного управління ДПС у Житомирській області щодо застосування до неї штрафу у розмірі 8681,10 грн; частково скасоване рішенням ДПС України про результати розгляду скарг від 17.06.2020 №2133/6/99-000-80504-06 в частині визначення штрафних санкцій у розмірі 320 грн, підлягає скасуванню, а тому звернулася за захистом своїх прав до суду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, взята на облік в контролюючому органі 02.08.2013, зареєстрована платником єдиного внеску 2 групи (20%) з 01.04.2015, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку №479/10-06.07/17 від 13.03.2015 (а.с.17).

23.10.2019 старшим державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб Новоград-Волинського управління ГУ ДПС у Житомирській області проведено камеральну перевірку, за результатами якої складено акт камеральної перевірки з єдиного податку № 883/06-30-54-33 від 23.10.2019 (а.с.23-24).

На підставі вказаного акту Головним управлінням ДПС у Житомирській області винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 28.11.2019, яким застосовано штраф у розмірі 50% (8681,10 грн) від авансових внесків єдиного податку у сумі 17362,20 грн (а.с.18).

19.11.2019 позивач подала до Державної податкової служби України скаргу на вказане податкове повідомлення-рішення.

Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги №2133/6/99-00-080504-06 від 17.06.2020 частково скасоване податкове повідомлення-рішення № від 28.11.2019 в частині визначення штрафних санкцій у розмірі 320 грн, а в іншій частині податкове повідомлення-рішення залишено без змін, тобто скаргу позивача задоволено частково (а.с.20-21). Оскаржене податкове повідомлення-рішення було скасовано частково у зв`язку із тим, що позивачем єдиний внесок сплачено до бюджету 19.05.2017 (дата валютування - 22.05.2017), а тому, на думку контролюючого органу такий внесок у травні 2017 року був сплачений у повному обсязі та у строк передбачений ПК України, тобто до 20.05.2017. Вказаним рішенням роз`яснено, що ініціювання переказу для платника є завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку.

Позивач не погоджується із частковим скасуванням контролюючим органом податкового повідомлення-рішення № від 28.11.2019 та вважає, що таке підлягає визнанню протиправним та скасуванню повністю, у зв`язку із сплатою авансових внесків з єдиного податку до бюджету відповідного рівня вчасно та у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, про протиправність податкового повідомлення-рішення № від 28.11.2019.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення (далі - Закон № 2464).

Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (до ч.1 ст.2 Закону № 2464).

За приписами ч.4 ст.8 вказаного Закону порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із п.3 ч.1 ст.14 Закону №2464 на органи доходів і зборів покладено обов`язок здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Принципи збору та ведення обліку єдиного внеску визначені ст.3 Закону № 2464.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону № 2464 платник єдиного внеску має право: безоплатно отримувати від податкових органів та Пенсійного фонду в межах їх компетенції інформацію, необхідну для виконання обов`язків, покладених на платника згідно з цим Законом, а також для підтвердження надходження до Пенсійного фонду сплачених платником сум єдиного внеску; звертатися до податкового органу з письмовою заявою про зміну умов сплати єдиного внеску у разі зміни його статусу як платника (або отримання права на зміну розміру єдиного внеску, зокрема у зв`язку із зміною виду економічної діяльності); безоплатно отримувати від податкових органів та Пенсійного фонду у межах їх компетенції консультації та роз`яснення щодо прав та обов`язків платника єдиного внеску, порядку сплати єдиного внеску; оскаржувати в установленому законом порядку рішення податкового органу та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

В свою чергу, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464).

Абзацом 1 ч.4 ст.25 № 2464 визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469) та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за № 508/26953 (далі Інструкція № 449).

Розділом VI вказаної Інструкції врегульований порядок стягнення заборгованості з платників.

Зокрема, згідно з п.2 розд.VI Інструкції, у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

В пункті 4 розд.VI Інструкції № 449 зазначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Відповідно до п.71.1 ст.71 Податкового кодексу України (далі ПК України) інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) визначено Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок), затвердженим наказом Міністерство фінансів України № 422 від 07.04.2016 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за № 751/28881.

Пунктом 2 Порядку визначено, що інформаційна система органів ДФС - інтегрована структура, що складається з одного чи більшої кількості процесів, компонентів апаратного та програмного забезпечення, засобів та персоналу, що забезпечує можливість задоволення встановленої потреби або цільової функції.

В тому числі, форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами являється інтегрованою карткою платника (далі - ІКП).

Розд.2 п.п.1 п.1 Положення визначено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Аналіз викладених норм, дає підстави для висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних ІКП щодо розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Згідно з інтегрованою карткою платника податків ОСОБА_1 вид бюджету 50(місцевий), код класифікації доходів бюджету 18050400 (єдиний податок з фізичних осіб) у позивача в обліковуються наступні показники, зокрема (а.с.102-109): на 31.12.2017 переплата на рівні 21,40 грн; на 31.12.2018 недоїмка у розмірі 1091 грн; на 31.03.2019 недоїмка на рівні 1099,60 грн; станом на 03.10.2019 недоїмка відсутня.

Разом з тим, ІКП містить відомості щодо сплати єдиного внеску у 2018 році на суму 7823 грн та у 2019 на суму 11849 грн, які відповідно до правила визначеного ч.6 ст.25 Закону №2464, направлялися на погашення суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

В свою чергу, згідно з п.75.1 ст.75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

При цьому, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Статтею 31 ПК України визначені строки сплати податку та збору.

Зокрема, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися.

Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 295 ПК України передбачено порядок нарахування та строки сплати єдиного податку.

Платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу.

Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Із матеріалів справи слідує, що посадовою особою контролюючого органу проведено камеральну перевірку, за результатами якої складено акт № 883/06-30-54-33 від 23.10.2019.

За висновками викладеними у акті, платник податків порушив терміни сплати єдиного податку протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий звітний квартал, визначений п.295.3 ст.295 ПК України.

Так, за твердженнями контролюючого органу, станом на 20.11.2016 в інтегрованій картці ФОП ОСОБА_1 по платежу «єдиний внесок» обліковується податковий борг у сумі 193,00 грн, який виник за рахунок несвоєчасної сплати єдиного податку у листопаді 2016 року (граничний термін сплати 20.11.2016, сплачено 21.11.2016), у травні 2017 року (граничний термін сплати 20.05.2017, сплачено 22.05.2017). В подальшому, у зв`язку з відсутністю сплати авансового платежу за січень 2018 (граничний термін сплати 20.01.2018) та серпень 2018 (граничний термін сплати 20.08.2018) кошти які сплачувались ФОП ОСОБА_1 зараховувались в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України, що призвело до виникнення боргу зі сплати єдиного податку з фізичних осіб в період з січня 2018 року по вересень 2019 року включно.

На підставі аналізу даних інтегрованої картки позивача по платежу «єдиний податок», перевіркою встановлено порушення вимог пункту 295.1 ст.295 ПК України щодо сплати грошового зобов`язання з єдиного внеску на загальну суму 17362,20 грн.

За висновками перевірки з урахуванням розгляду заперечень Головним управлінням ДПС у Житомирській області винесено до ФОП ОСОБА_2 .В оскаржуване податкове повідомлення-рішення яким застосовано штрафні санкції по єдиному податку на суму 8681,10 грн.

Як стверджує позивач, авансові внески з єдиного податку сплачувала до бюджету відповідного рівня вчасно та у повному обсязі, на підтвердження чого надала банківські квитанції, зокрема сплата за: листопад 2016 року (граничний термін сплати - 20.11.2016) - сплачено 21.11.2016 відповідно до квитанції №0.656205387.1 (а.с.37); за травень 2017 року (граничний термін сплати - 20.05.2017) - сплачено 19.05.2017 відповідно до квитанції №0.769566621.1 (а.с.38); за січень 2018 року - (граничний термін сплати - 20.01.2018) - сплачено 15.01.2018 відповідно до платіжного доручення № Р24Л354259622А99166 (а.с.39); за лютий 2018 року - (граничний термін сплати - 20.02.2018) - сплачено 16.02.2018 відповідно до платіжного доручення № 0.0.965928434.1 (а.с.40); за березень 2018 року - (граничний термін сплати - 20.03.2018) - сплачено 19.03.2018 відповідно до платіжного доручення № 0.0.990785648.1 (а.с.41); за квітень 2018 року - (граничний термін сплати - 20.04.2018) - сплачено 16.04.2018 відповідно до платіжного доручення № 0.0.101909217.1 (а.с.42); за травень 2018 року - (граничний термін сплати - 20.05.2018) - сплачено 18.05.2018 відповідно до платіжного доручення № 0.0..1 (а.с.43); за червень 2018 року - (граничний термін сплати - 20.06.2018) - сплачено 18.06.2018 відповідно до платіжного доручення № 0.0..1 (а.с.44); за липень 2018 року - (граничний термін сплати - 20.07.2018) - сплачено 18.07.2018 відповідно до платіжного доручення № 0.0..1 (а.с.45); за серпень 2018 року - (граничний термін сплати - 20.08.2018) - сплачено 16.08.2018 відповідно до платіжного доручення № 0.0. (а.с.46); за вересень 2018 року - (граничний термін сплати - 20.09.2018) - сплачено 18.09.2018 відповідно до платіжного доручення № 0.0.1 136403035.1 (а.с.47); за жовтень 2018 року - (граничний термін сплати - 20.10.2018) - сплачено 17.10.2018 відповідно до платіжного доручення № 0.0.1 161046399.1 (а.с.48); за листопад 2018 року - (граничний термін сплати - 20.11.2018) - сплачено 23.11.2018 відповідно до платіжного доручення № 0.0..1 (а.с.49), при цьому сплачено позивачем єдиний податок з урахуванням штрафних санкцій; за грудень 2018 року - (граничний термін сплати - 20.12.2018) - сплачено 17.12.2018 відповідно до платіжного доручення № 0.0..1 (а.с.50); за січень 2019 року - (граничний термін сплати - 20.01.2019) - сплачено 16.01.2019 відповідно до платіжного доручення № 0.0..1 (а.с.51); за лютий 2019 року - (граничний термін сплати - 20.02.2019) - сплачено 19.02.2019 відповідно до платіжного доручення № 0.0..1 (а.с.52); за березень 2019 року - (граничний термін сплати - 20.03.2019) - сплачено 19.03.2019 відповідно до платіжного доручення № 0.0.1.1 (а.с.53); за квітень 2019 року - (граничний термін сплати - 20.04.2019) - сплачено 18.04.2019 відповідно до платіжного доручення № 0.0..1 (а.с.54), за травень 2019 року - (граничний термін сплати - 20.05.2019) - сплачено 16.05.2019 відповідно до платіжного доручення №Р24Л608390703Л29957 (а.с.55); за червень 2019 року - (граничний термін сплати - 20.06.2019) - сплачено 17.06.2019 відповідно до платіжного доручення №0..1 (а.с.56); за липень 2019 року - (граничний термін сплати - 20.07.2019) - сплачено 15.07.2019 відповідно до платіжного доручення № Р24Л637622007А65325 (а.с.57); за серпень 2019 року - (граничний термін сплати - 20.08.2019) - сплачено 05.09.2019 відповідно до платіжного доручення №0.0..1 (а.с.58), при цьому платником податків самостійно обраховано суму податкових зобов`язань з урахуванням штрафних санкцій за серпень 2019 року та сплачено авансовий внесок з єдиного податку у сумі 1245,00 грн; за вересень 2019 року - (граничний термін сплати - 20.09.2019) - сплачено 17.09.2019 відповідно до платіжного доручення №0..1 (а.с.59); за жовтень 2019 року - (граничний термін сплати - 20.10.2019) - сплачено 15.10.2019 відповідно до платіжного доручення №0.0..1 (а.с.60).

Таким чином, відповідно до відомостей, які містяться в інтегрованій картці, станом на 20.11.2016 за ФОП ОСОБА_1 по платежу «єдиний внесок» обліковується податковий борг у сумі 193,00 грн, оскільки позивачем сплачено авансовий внесок з єдиного податку 21.11.2016.

Колегія суддів зазначає, що п.57.1 статті 57 ПК України, передбачено, що якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

В даному випадку, граничний термін сплати авансового внеску з єдиного податку припав на неділю та суботу, тобто вихідний день, а тому останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем, тобто 21.11.2016, відтак зобов`язання позивачем у листопаді 2016 року виконано у передбачений законодавством граничний строк (а.с.37).

Крім того, з рішення про результати розгляду скарги відслідковується, що в травні 2017 року сплата авансового внеску з єдиного податку здійснена 22.05.2017, однак вказане твердження спростоване матеріалами справи, зокрема квитанцією № 0.0.769566621.1, оскільки проплата здійснена 19.05.2017, тобто у строк передбачений податковим законодавством строк (а.с.38).

У подальшому, як вказано відповідачем, у зв`язку з відсутністю сплати авансового платежу за січень 2018 (граничний термін сплати 20.01.2018) та серпень 2018 (граничний термін сплати 20.08.2018) кошти які сплачувались ФОП ОСОБА_1 зараховувались в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, що призвело до виникнення боргу зі сплати єдиного податку з фізичних осіб в період з січня 2018 року по вересень 2019 року включно.

Однак, матеріалами справи підтверджено, що за січень 2018 року, з граничним терміном сплати 20.01.2018 позивачем сплачено авансовий внесок з єдиного податку 15.01.2018 (платіжне доручення № Р24А354259622А99166, а.с.39).

Відповідно до листа Ємільчинської селищної ради № 255 від 31.01.2020 (а.с.75), сплачені кошти позивачем в січні 2018 року надійшли на рахунок селищної бюджету, але в зв`язку з відсутністю інформації про платника податку, а саме ідентифікаційного коду та прізвища, занесені до невизначених платежів.

Однак, суд звертає увагу на той факт, що вказане платіжне доручення містить інформацію щодо платника « ОСОБА_1 ».

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд вважає за необхідне вказати наступне.

За приписами пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно із пунктом 1.30 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 25 квітня 2001 року №2346-ІІІ (далі - Закон №2346-ІІІ, в редакції станом на момент проведення платежу) платіжне доручення платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Пунктом 8.1 статті 8 Закону №2346-III визначено, що банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Положеннями пункту 1.29 статті 1 вказаного Закону передбачено, що проведення переказу коштів є обов`язковою функцією, що має виконувати платіжна система.

Пунктами 22.3 статті 22 Закону №2346-III визначено, що розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги-доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу для платника вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Відповідно до п.22.4 ст.22 Закону №2346-III під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Відповідно до пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що обов`язок платника зі сплати податків вважається виконаним із часу подання ним до обслуговуючого банку платіжного доручення на перерахування коштів до бюджетної системи України. При цьому, платник не несе відповідальності за дії або бездіяльність банківських та фінансових установ, в даному випадку за не зазначення посадовою особою банку усіх відомостей щодо платника передбачених законодавством.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.04.2019 (справа № 826/573/18).

З наявного в матеріалах справи платіжного доручення № Р24А364259622ЯА99166 від 15.01.2018 (а.с. 132) видно, що вказане платіжне доручення проведене 15.01.2018 о 18:24, тобто в операційний час банку, заповнено всі необхідні реквізити: призначення платежу "єдиний податок з фізичних осіб", відправник " ОСОБА_1 ", її код, одержувач "Ємільчинська ОТГ".

Разом з тим, листом Головного управління ДПС у Житомирській області №3448/14/06-30-54-06 від 26.03.2020 (а.с.138) також підтверджено сплату єдиного податку з фізичних осіб в січні 2018 року, проте у зв`язку із відсутністю у призначенні платежу ідентифікаційного номеру та прізвища ім`я та по батькові платника вказана сплата рознесена до інтегрованої картки платника зі спеціальним кодом «Платежі до з`ясування».

Таким чином, позивачем вчасно було подано до банківської установи платіжне доручення із зазначенням вірних реквізитів (а.с.133) на сплату самостійно задекларованого грошового зобов`язання з єдиного податку, однак кошти були зараховані до невизначеного платежу не з вини позивача,

Крім того, слід звернути увагу на те, що уповноваженою особою контролюючого органу рішенням про результати розгляду скарг № 2133/6/99-00-080504-06 від 17.06.2020 (а.с.20-21) серед іншого роз`яснено, що ініціювання переказу для платника є завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку.

З приводу, несплати позивачем в серпні 2018 року авансового внеску з єдиного податку, слід відмітити, що такий внесок сплачений останньою 16.08.2018, тобто у строк, встановлений податковим законодавством (а.с.46).

З огляду на викладене, суд погоджується із твердженням позивача, що сплата єдиного внеску здійснена у повному обсязі та у строк визначений податковим законодавством.

Відтак, вказані обставини є підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в судовому порядку.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 грудня 2020 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.