Справа № 160/11481/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) стаж роботи з 05.01.1978 року по 28.07.2003 року та з 27.04.2005 року по 25.05.2020 року та призначити пенсію за віком відповідно до п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV з 25.05.2020 року, тобто з дня подання заяви про її призначення, що передбачено ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне забезпечення».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що останній звернувся до відповідача із письмовою заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, в листі від 01.07.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило ОСОБА_1 в призначенні зазначеної пенсії. Відмову було мотивовано тим, що у позивача відсутній необхідний стаж роботи для призначення пенсії за віком, як того вимагають норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, періоди роботи в КСП «імені Леніна» Покровського району Дніпропетровської області, зазначені в архівних довідках від 15.05.2020 року, виданих виконавчим комітетом Покровської селищної ради, відповідач не має законних підстав зарахувати до страхового стажу роботи позивача, оскільки в них виявлено невірне написання імені позивача та скорочення його ПІБ, а саме: « ОСОБА_2 (рос.)» та « ОСОБА_3 (рос.)».
Позивач вважає дану відмову необґрунтованою та такою, що суперечить нормам діючого законодавства, так як документом, що підтверджує трудовий стаж є, зокрема, трудова книжка. З огляду на викладене, позивач звернувся з позовом до адміністративного суду.
Ухвалою суду від 24.09.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Разом з тим, загальний стаж позивача становить 24 роки 9 місяців 23 дні, замість визначеного - 27 років, що передбачено ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи зазначене у відповідача відсутні законні підстави для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 ..
Зважаючи на викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), досяг віку 60 років, що дає останньому право звернутись до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком.
Як вбачається з матеріалів справи, 25.05.2020 року позивач звернувся з письмовою заявою та доданими до неї документами до відповідача з метою призначення пенсії за віком, як встановлено приписами п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Мотивуючи свою відмову відповідач зазначив, що в архівних довідках від 15.05.2020 року, виданих виконавчим комітетом Покровської селищної ради, виявлено невірне написання імені позивача та допущено скорочення його ПІБ, а саме: « ОСОБА_2 (рос.)» та « ОСОБА_3 (рос.)».
Також, управління Пенсійного фонду в своїй відмові наголошує на тому, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 9 місяців 23 днів, замість визначеного - 27 років, а тому, враховуючи приписи п.1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в призначенні пенсії за віком немає законних підстав.
Не погодившись з відмовою відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку викладеному вище, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Згідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно із ч.3 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Відповідно до змісту ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Приписами ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Також відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 27 років.
Як встановлено судом, позивач набув права на призначення пенсії за віком згідно до вимог цієї статті 07.05.2020 року, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України та ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Аналогічна позиція висловлена в постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637), де регламентовано порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.
Крім того, спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція №58).
Відповідно до пункту 1.1 «Загальні положення» Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до п.2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Як вбачається з копії трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 , наданої позивачем, ОСОБА_1 працював (був прийнятий у члени колгоспу) з 05.01.1978 року по 22.03.2000 року в колгоспі ім.Леніна Покровського району Дніпропетровської області у якості електрика, у тому числі у період з 07.05.1978 року по 27.04.1981 року перебував на службі у рядах Радянської армії.
Також позивач працював з 23.03.2000 року по 28.07.2003 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Земля».
В подальшому, з 27.04.2005 року по теперішній час позивач працює в Фермерському господарстві «Надія».
Вказані записи у трудовій книжці скріплені підписами уповноважених осіб роботодавця та відповідними печатками, а також виконані без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати.
Доказів, які б свідчили про недостовірність таких записів, відповідачем суду не надано, а тому останні безпідставно не взяті до уваги відповідачем для призначення пенсії за віком.
Щодо доводів відповідача про те, що в архівних довідках від 15.05.2020 року, виданих виконавчим комітетом Покровської селищної ради, зазначено невірне написання імені позивача та скорочення його ПІБ, а саме: « ОСОБА_2 (рос.)» та « ОСОБА_3 (рос.)», то суд не приймає їх до уваги, оскільки, відмовляючи у зарахуванні до стажу періоду роботи в КСП "ім.Леніна" Покровського району Дніпропетровської області, пенсійним органом не враховано те, що позивач не має нести відповідальність за правильність та повноту оформлення бухгалтерських та кадрових документів на підприємстві, та зокрема, за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації. З огляду на викладене, позивач не може бути позбавлений конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Отже, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії за віком, відповідач діяв необґрунтовано та всупереч нормам діючого законодавства.
Разом з тим, суд зазначає про безпідставність позовних вимог позивача щодо зобов`язання відповідача зарахувати позивачу стаж роботи з 23.03.2000 року по 28.07.2003 року та з 27.04.2005 року по 25.05.2020 року, оскільки, як свідчать матеріали справи та зміст відзиву, вказані спірні періоди пенсійним органом зараховані ОСОБА_1 до його страхового стажу, та в загальному такий спірний період його стажу складає 24 роки 9 місяців 23 дні.
Крім того, частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) стаж роботи з 05.01.1978 року по 22.03.2003 року та призначити пенсію за віком, відповідно до п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV з 25.05.2020 року, тобто з дня подання заяви про її призначення, що передбачено ч.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне забезпечення».
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 24.12.2020 року.

Суддя І.О. Лозицька