Справа № 460/4539/20
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2020 року м. Рівне №460/4539/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловне управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.04.2020р. № Ф-23644-17 на суму 18276,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 2004 року зареєстрований як фізична особа-підприємець. Основний вид економічної діяльності: діяльність у сфері права КВЕД 69.10.. Є платником єдиного податку. Рішенням Рівненської обласної КДКА від 18.07.2012 року позивач отримав право на заняття адвокатською діяльністю, свідоцтво №953 від 08.09.2012 року. Ніколи не був роботодавцем, не використовував працю найманих працівників, ні з ким не укладав трудових угод. Відповідно до ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивач звільнений від сплати за себе єдиного внеску та може бути платником єдиного внеску виключно за умови добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, як пенсіонер і інвалід війни з липня 2003 року. Заяву про бажання добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування позивач не подавав, відповідного договору ніколи не укладав, тобто не є застрахованою особою та/або страхувальником відповідно тлумачення ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Позивач ні особисто, ні через уповноважену особу не вставав на облік в контролюючому податковому органі ні як «фізична особа, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність», ні як «фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності». Як особа, звільнена від сплати за себе єдиного внеску, позивач вважає, що не може бути боржником зі сплати єдиного внеску та/або мати недоїмку.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 просив суд визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) від 17.04.2020р. № Ф-23644-17 на суму 18276,72 грн. - як безпідставну, та таку що прийнята не у спосіб, передбачений Законом.

Відповідачем до суду відзив на адміністративний позов не подавався.

Дослідивши матеріали по справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що поданий позов необхідно задовольнити повністю, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) 04.02.2004 року зареєстрований як фізична особа-підприємець. Основний вид економічної діяльності: 69.10 діяльність у сфері права. Платник єдиного податку. Відповідно до свідоцтва №953 від 08.09.2012 року рішенням Рівненської обласної КДКА від 18.07.2012 року ОСОБА_1 отримав право на заняття адвокатською діяльністю.

З червня 2003 року ОСОБА_1 є особою з інвалідністю (інвалід війни ІІ групи). На підставі вказаного та у відповідності до ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI, в редакції на момент прийняття спірної вимоги (далі Закон України від 08.07.2010р. №2464-VI) фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звільнений від сплати за себе єдиного внеску.

17.04.2020р. Головним управлінням ДПС у Рівненській області виставлено для ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-23644-17 на суму 18276,72 грн.

Не погоджуючись із прийнятою вимогою про сплату боргу (недоїмки) та вважаючи її протиправною, ОСОБА_1 звернувся 18.05.2020 року зі скаргою в досудовому апеляційному порядку до ДПС України. 11.06.2020 року отримав Рішення про результати розгляду скарги №18662/61?(нерозбірливо)99-00-06-03-01-06 від 09.06.20р., яким скарга залишена без задоволення. Як вбачається з вказанного Рішення, ДПС України вважає, що скаржник ОСОБА_1 «перебуває на обліку в органах доходів і зборів як фізична особа - підприємець та як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність (адвокат) (дата встановлення ознаки незалежної професійної діяльності 12.03.2013).» і якій нараховується єдиний внесок.

Не погоджуючись із прийнятою вимогою про сплату боргу (недоїмки) та вважаючи її протиправною, ОСОБА_1 звернувся 20.06.2020 року із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI, в редакції на момент прийняття спірної вимоги (далі Закон України від 08.07.2010р. №2464-VI).

Згідно із п. 4, 5 ч. 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI, платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (абзац 2 ч.1 ст.5 Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI).

Відповідно до статті 5 Закону № 2464-VI та інших нормативно-правових актів розроблено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24 листопада 2014 року № 1162, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03 грудня 2014 року за № 1553/26330, (далі - Порядок № 1162), який є нормативно-правовим актом у розумінні частини третьої статті 117 Конституції України та джерелом права, яке застосовується судом, відповідно до частини другої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Цим Порядком визначаються питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної податкової служби України, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску (пункт 2 розділу І Порядку № 1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах, зокрема, 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464 (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).

Дані про взяття на облік платників єдиного внеску в порядку інформаційної взаємодії передаються державному реєстратору в день взяття їх на облік за місцезнаходженням чи місцем проживання із зазначенням: дати взяття на облік, найменування та коду за ЄДРПОУ контролюючого органу, в якому такого платника взято на облік, реєстраційного номера платника єдиного внеску (пункт 3 розділу ІІ Порядку № 1162).

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб-підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162).

Відповідно до ст.3 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами прозорості та публічності діяльності органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску. Відповідно до ч.4 ст.25 цього ж Закону податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Порядок стягнення заборгованості визначений Розділом IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449.

Зі змісту оскаржуваної вимоги Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) від 17.04.2020р. № Ф-23644-17 на суму 18276,72 грн. неможливо визначити ні передбачувану контролюючим органом категорію ОСОБА_1 як платника єдиного внеску, ні базу для обрахування йому розміру єдиного внеску, ні підстави та періоди виникнення боргу та обрахування суми вимоги.

Відповідач до суду відзив не подавав, також не подавав будь-які додаткові дані чи докази щодо предмету оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.04.2020р. № Ф-23644-17.

Також відповідач нічим не довів іншого від ствердження позивача про те, що останнім не подавалась будь-коли заява щодо добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, не укладався відповідний договір, що позивач ніколи ні особисто, ні через уповноважену особу не вставав на облік в контролюючому податковому органі ні як «фізична особа, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність» або як «фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності».

Разом з тим, у Рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №520/3939/19 від 02.09.2019 року та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року по цій же справі викладені серед інших наступні правові висновки, які мають бути врахованими при вирішенні даної справи:

«Законом № 2464-VI не передбачається порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.»

«При цьому аналіз пунктів 1, 2 розділу ІІІ Порядку № 1162 вказує на те, що цим Порядком не передбачено для контролюючого органу можливості самостійно взяття на облік як платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності. Взяття такої особи на облік платників єдиного внеску можливе виключно за її заявою.»

«До того ж, як передбачено у пункті 4 розділу VI Порядку № 1162, фізична особа, зареєстрована як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, обліковується в реєстрі страхувальників як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою «платник не подав заяви для взяття на облік».»

«Підзаконний нормативно-правовий акт спеціальної облікової політики в частині визначення такої категорії платників єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою здійснення незалежної професійної діяльності не відповідає статті 4 Закону №2464-VI.»

«Зміна контролюючим органом обліку особи платника єдиного внеску в спосіб, не встановлений Законом або встановлений підзаконним нормативно-правовим актом, який не відповідає Закону в цій частині, та нарахування на підставі таких дій єдиного внеску, суперечить принципам законності та належного врядування.»

«Велика Палата Верховного Суду вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що системний аналіз норм Закону № 2464-VI та Положення № 10-1 свідчить про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи - підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до Пенсійного фонду України щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом № 2464-VI як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.»

Також, у спірних правовідносинах необхідно врахувати рішення Європейського суду з прав людини у справах «Сєрков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), якими було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку.

Практика Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) від 17.04.2020р. № Ф-23644-17 на суму 18276,72 грн..

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач Головне управління ДПС у Рівненській області, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтується його вимога про сплату боргу (недоїмки) від 17.04.2020р. № Ф-23644-17, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Проте позивач від сплати судового збору звільнений на підставі п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», про будь-які інші судові витрати не вказує, вимоги про їх відшкодування не висував, а отже підстави для розподілу судового збору відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023, ) про визнання протиправною та скасування вимоги, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) в сумі 18276,72 грн. від 17 квітня 2020 року № Ф-23644-17 на ім`я ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 21 грудня 2020 року.

Суддя Д.Є. Махаринець