Справа № 326/1037/20(2-а/326/20/2020)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 326/1037/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 07 жовтня 2020 р. (суддя Каряка Д.О.) в адміністративній справі №326/1037/20 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Нікольської Антоніни Ярославівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Департамент патрульної поліції, про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2883488 від 27.07.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 132-1 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що довідка про результати здійснення працівниками габаритно-вагового контролю, акт про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів є неналежними доказами, оскільки у спірні постанові відсутні посилання на ці документи. На дату зважування транспортного засобу методика виконання вимірювань по осьових навантажень вантажних транспортних засобів з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, відсутня, немає жодних правових підстав для визначення навантаження на строєну шляхом складання навантажень одиночних осей. Відстань між осями не зазначена, а отже висновок про те, що осі є строєними не підтверджено. Навантаження кожну вісь з п`яти транспортного засобу з причепом не було перевищено. Різниця в масі щебню в масі з вагами пунктів навантаження та розвантаження складає більше 1 тони. Підтвердження відповідності зважувального обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю вимогам пунктів 12, 13 Порядку № 879 відсутні, тому результати габаритно-вагового контролю неналежні та не можуть бути прийняті до уваги. Дія частини 1 статті 132-1 КУпАП не поширюється на правопорушення, пов`язанні з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 07 жовтня 2020 р. позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Департаментом патрульної поліції.

Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Скаржник вказує, що відповідно до спірної постанови позивач керував транспортним засобом DAF 95 XF, днз НОМЕР_1 , з напівпричепом BODEX KIS33, днз НОМЕР_2 , в Запорізькій області, м. Бердянськ, Мелітопольське шосе, на а/д Н-30, 129 км 603м, навантаження на строєні осі якого складала 24600 кг, що перевищує вказану в пункті 22.5 ПДР. Спірна постанова повністю відповідає вимогам, встановленим пунктом 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19, визначений статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства обов`язок відповідача довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 132-1 КУпАП. У справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу - є відповідні пояснення осіб, уповноважених на складання протоколу (постанови) про адміністративне правопорушення.

Сторони, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду справи у спосіб, визначений статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду уповноважених представників не направили, про причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення постановою інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Нікольської А.Я. серії ЕАМ № 2883488 від 27.07.2020 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 132-1 КУпАП. Постанову мотивовано тим, що 27.07.2020 о 13.08 на автодорозі н-30, 129 км 603 м, водій ОСОБА_1 перевозив вантаж на транспортному засобі DAF 95 XF д/н НОМЕР_1 , навантаження на строєні осі складає 24 600 кг, тобто перевищує навантаження, передбачене пунктом 22.5 ПДР. Також постанова містить посилання на Акт 031739 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с.14). Згідно з довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 038739 від 27.07.2020 повна маса транспортного засобу DAF 95 XF д/н НОМЕР_1 з напівпричепом BODEX д/н НОМЕР_2 складає 39 650 т (а.с.15). 27.07.2020 Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області складено акт № 031739 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, згідно якого: нормативно допустима маса DAF 95 XF д/н НОМЕР_1 з напівпричепом BODEX 40 т, фактична 39,65 т; осьові навантаження: нормативно допустиме 22 т; фактичне 24,6 т (а.с.16). За накладною № 2189 від 27.07.2020 ТОВ «Андріївський гранітний кар`єр» завантажено до автомобілю НОМЕР_1 щебеню вагою 22,2 т, отримувач ТОВ «Аскет Шиппінг» (а.с.17).

Не погодившись з постановою серії ЕАМ № 2883488 від 27.07.2020, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач не довів суду належними та допустимими засобами доказування вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 132-1 КУпАП.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) також визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на приписи статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 р. №30 (далі за текстом - Правила №30) встановлено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до абзаців 1, 4 пункту 4 Правил №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Частиною 1 статті 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 (далі - Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно підпункту 4 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 20 Порядку №879 передбачено, що за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Згідно пункту 20 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 №1567 (далі - Порядок № 1567) виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

За правилами пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до спірної постанови, підставою для притягнення особи до відповідальності слугувало те, що позивач керував транспортним засобом з фактичним навантаженням на строєні осі транспортного засобу 24 т 600 кг, при максимально дозволеній 22 т, без відповідного дозволу від уповноваженого органу Національної поліції (а.с. 14).

Спірна постанова винесена на підставі акта №031739 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, складеного посадовими особами Укртрансінспекції (а.с. 16).

Зі змісту зазначеного акта та довідки та довідки №038739 про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с. 15-16), складених посадовими особами Укртрансінспекції, вбачається, що габаритно-ваговим контролем встановлено, навантаження на строєні осі причіпу BODEX KIS33 становить 24 т. 600 кг., що перевищує встановлену пунктом 22.5 Правил дорожнього руху норму є більшим ніж допустиме відхилення (2%).

Щодо посилання позивач на неправильність проведення зважування транспортного засобу, колегія суддів зазначає, що наведені доводи є думкою позивача, які не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Колегія суддів також зазначає, що надана скаржником накладна від 27.07.2020 №2189 за своїм призначенням, є документом, що підтверджує лише факт перевезення товару, а тому не є належним доказом того, що транспортний засіб не було перенавантажено.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.

Керуючись статтями 286, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 07 жовтня 2020 р. в адміністративній справі №326/1037/20 - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Нікольської Антоніни Ярославівни про скасування постанови, - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 22 грудня 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук