Справа № 160/13487/20
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
ВСТАНОВИВ:
1. 21.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
2. Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 21.10.2020 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
4. Також, ухвалою суду від 22.10.2020 року було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії таких документів:
- пенсійної справи позивача;
- звернення позивача щодо зарахування стажу від 25.07.2020 року та від 28.09.2020 року;
5. 16.11.2020 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов разом із витребуваними судом доказами по справі.
6. 01.12.2020 року відповідачем долучені додаткові докази по справі.
7. Згідно із положеннями статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
8. Частиною 5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
9. У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
10. Отже, рішення у цій справі приймається судом 21.12.2020 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
11. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що, починаючи з 12 липня 2020 року, позивачу, Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначене, зокрема, підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 .
12. Однак, пенсія була призначена позивачу без урахування періодів його роботи з 14.01.1985 року по 17.11.1991року на підприємстві «Первомайский машиностроительный завод» (зазначено мовою оригіналу), та з 26.11.1991 року по 31.12.1998 року на Первомайському електромеханічному заводі імені Карла Маркса, який було перейменовано в Відкрите акціонерне товариство «Первомайський електромеханічний завод ім. К.Маркса» на підставі наказу №427 від 26.06.1995 року.
з 14.01.1985 року по 17.11.1991 року, оскільки цей запис проведено в порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року №58, а саме, при прийнятті на роботу назва підприємства записана як «Первомайский машиностроительный завод», а на печатці при звільненні зазначається назва підприємства «Первомайский машиностроительный завод имени XXVII съезда КПСС», а також вказано, що дані про перейменування/ правонаступництво/ реорганізацію підприємства відсутні;
з 26.11.1991 року по 31.12.1998 року, оскільки цей запис проведено в порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року №58, а саме, при прийнятті на роботу назва підприємства записана як «Завод ім. Карла Маркса», а на печатці при звільненні зазначена назва підприємства як ВАТ «Первомайський електромеханічний завод ім.К.Маркса». Дані про перейменування/правонаступнцтво/реорганізацію підприємства відсутні.
14. Також, відповідач зазначив, що законодавством передбачено умови підтвердження певних періодів роботи, коли за даними трудової книжки їх неможливо зарахувати до страхового стажу, а також те, що після отримання від позивача підтверджуючих документів про зазначені вище періоди роботи можливо повернутися до питання зарахування його до страхового стажу.
15. 18 вересня 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та долучив до неї такі документи, які містять відомості про періоди роботи, а також про перейменування підприємств.
17. На думку позивач, такі дії Пенсійного фонду є протиправними та не ґрунтуються на нормах закону, у зв`язку із чим вона звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
18. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись, на те, що з 12.07.2020 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
19. Страховий стаж Позивача складає 28 років 1 місяць 16 днів.
20. До страхового стажу не зараховано періоди роботи:
- з 14.01.1985 року по 17.11.1991 року. Згідно з записом трудової книжки позивача було прийнято на роботу до Первомайського машинобудівного заводу. При звільненні з роботи поставлена печатка, на якій назва заводу значиться як "Первомайський машинобудівний завод імені XXVII заїзду КПРС". Дані про перейменування /реорганізацію підприємства відсутні;
- з 26.11.1991 року по 31.12.1998 року. При прийнятті на роботу назва підприємства читається як "Первомайськ - 2". Ворошиловградська область. Завод ім.Карла Маркса." При звільненні з роботи на печатці назва підприємства значиться як "ВАТ "Первомайський електромеханічний завод ім.Карла Маркса". Дані про перейменування/реорганізацію підприємства відсутні.
21. Вказали, що для підтвердження стажу позивачем надані довідки, які видані архівним відділом адміністрації м.Первомайська 06.09.2020 року за № 2863 (період роботи з 14.01.1985 року по 17.11.1991 року), та Первомайським електромеханічним заводом імені Карла Маркса Луганської Народної Республіки 07.08.2020 року за № 137 (період роботи з 26.11.1991 року по 30.12.2003 року).
22. Крім того, у довідці від 07.08.2020 року №137 відсутні дані про перейменування заводу та дата народження позивача зазначена 11.01.1960 року, тоді як за паспортом позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .
23. Отже, право на здійснення перерахунку пенсії, з урахуванням спірних періодів, на думку відповідача, у позивача відсутнє.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
24. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.
25. Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки про роботу позивача, ОСОБА_1 , встановлено, що:
з 14.01.1985 року по 17.11.1991 року позивач працював на підприємстві «Первомайский машиностроительный завод» (з 29.07.1986 року «Первомайский машиностроительный завод имени ХХVІІ съезда КПСС Харьковского производственного машиностроительного объединения «ФЗД») (запис 7-10);
з 26.11.1991 року по 30.12.2003 року позивач працював на Первомайському електромеханічному заводі імені Карла Маркса (з 26.06.1995 року - ВАТ «Первомайський електромеханічний завод ім. К. Маркса») (запис 11-12).
26. Окрім того, в трудовій книжці позивача наявні відомості про заохочення, пов`язані з роботою на підприємствах, установах, організаціях, які також підтверджують, що позивач дійсно працював на вищевказаних підприємствах, а саме в трудовій книжці позивача містяться такі записи про заохочення:
27. 24.09.1987 року на підприємстві «Первомайський машинобудівний завод» позивачу в ознаменування Дня машинобудівника було оголошено подяку (на підставі наказу №453 від 24.09.1987 року);
28. 20.07.1998 року на ВАТ «Первомайський електромеханічний завод ім. К.Маркса» Позивачу було виплачено авторську винагороду за раціоналізаторську пропозицію №2289-97 (на підставі наказу №630 від 20.07.1998 року);
29. 29.02.2000 року на ВАТ «Первомайський електромеханічний завод ім.К.Маркса» Позивачу було виплачено авторську винагороду за раціоналізаторську пропозицію №2289-97 (на підставі наказу №132 від 29.02.2000 року).
30. Згідно матеріалів справи, починаючи з 12 липня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та видане пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 .
31. Пенсія позивачу була призначена без урахування періодів роботи з 14.01.1985 року по 17.11.1991 року на підприємстві «Первомайский машиностроительный завод» (зазначено мовою оригіналу), та з 26.11.1991 року по 31.12.1998 року на Первомайському електромеханічному заводі імені Карла Маркса, який було перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Первомайський електромеханічний завод ім. К. Маркса» згідно наказу №427 від 26.06.1995 року.
32. 25 липня 2020 року позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу.
з 14.01.1985 року по 17.11.1991 року, оскільки цей запис проведено в порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58, а саме, при прийнятті на роботу назва підприємства записана, як «Первомайский машиностроительный завод», а на печатці при звільненні значиться назва підприємства як «Первомайский машиностроительный завод имени XXVII съезда КПСС». Дані про перейменування/правонаступництво/реорганізацію підприємства відсутні;
з 26.11.1991 року по 31.12.1998 року, оскільки цей запис проведено в порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року №58, а саме, при прийнятті на роботу назва підприємства записана як «Завод ім. Карла Маркса», а на печатці при звільненні значиться назва підприємства як ВАТ «Первомайський електромеханічний завод ім.К.Маркса». Дані про перейменування/правонаступництво/реорганізацію підприємства відсутні.
34. Окрім цього, Пенсійний фонд вказав, що законодавством передбачено умови підтвердження певних періодів роботи, коли за даними трудової книжки їх неможливо зарахувати до страхового стажу, а також те, що після отримання від позивача підтверджуючих документів про зазначені вище періоди роботи можливо повернутися до питання зарахування його до страхового стажу.
35. У подальшому, 18 вересня 2020 року позивач звернувся повторно до Пенсійного фонду із заявою про зарахування спірного періоду роботи та здійснення перерахунку пенсії, з урахуванням цих періодів роботи позивача. До заяви позивачем були долучені такі документи:
архівну довідку, видану архівним відділом Адміністрації міста Первомайська №2863 від 09.09.2020 року, з якої вбачається, що в документах архівного фонду «Первомайский машиностроительный завод» наявні відомості про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було прийнято інженером-інструктором 3 категорії в відділ 18 з 14.01.1985 року (наказ №11-ок від 14.01.1985 року) та звільнено з 17.11.1991 року за ст.38 КзпП УСРС за власним бажанням (наказ №508 від 17.11.1991 року). Аналогічні записи містяться у трудовій книжці позивача, наказ АТ «Первомайський електромеханічний завод імені Карла Маркса» №427 від 26.06.1995 року на підставі, якого Первомайський електромеханічний завод імені Карла Маркса перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Первомайський електромеханічний завод ім. К Маркса»;
- довідку №137 від 07.08.2020 року, видану Товариством з додатковою відповідальністю «Первомайський електромеханічний завод ім.Карла Маркса» (ВАТ «Первомайський електромеханічний завод ім. К. Маркса» на підставі наказу №1-П від 02.12.2011 року було перейменовано в Товариство з додатковою відповідальністю «Первомайський електромеханічний завод ім.Карла Маркса»), з якої видно, що 26.11.1991 року позивача прийнято на посаду інженер-електронник енергомеханічної служби (за наказом №643-к від 26.11.1991 року), та відповідно 30.12.2003 року звільнено, у зв`язку з переведенням (за наказом №1138-к від 30.12.2003 року);
- наказ Міністра авіаційної промисловості СРСР №313 від 29.07.1986 року згідно якого (далі мовою оригіналу) Первомайский машиностроительный завод перейменовано в «Первомайский машиностроительный завод имени ХХVІІ съезда КПСС Харьковского производственного машиностроительного объединения «ФЗД».
37. Не погодившись із вищевказаними доводами Пенсійного фонду та відповідно підставами відмови у зарахуванні до страхового стажу спірного періоду його роботи та здійснення перерахунку пенсії, з урахуванням цих періодів роботи, позивач звернувся до суду із цим позовом, посилаючись на порушення його прав на належне соціальне забезпечення.
38. Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
39. Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України Про пенсійне забезпечення.
40. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника та інших випадках, передбачених цим Законом.
41. Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (частина перша та друга статті 7 Закону №1788-XII).
42. Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
43. Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637).
44. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).
45. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
46. Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року.
47. Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
48. Відповідно до п. 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
49. Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.
50. Отже, з вище наведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
51. Відповідно до пунктів 2 і 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року №637.
52. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, в т.ч. і профспілкові квитки.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
54. Дослідивши матеріали справи, встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці, копія якої міститься у матеріалах справи, позивач працював у період:
з 14.01.1985 року по 17.11.1991 року на підприємстві «Первомайский машиностроительный завод» (з 29.07.1986 року «Первомайский машиностроительный завод имени ХХVІІ съезда КПСС Харьковского производственного машиностроительного обьединения «ФЗД») (запис 7-10);
з 26.11.1991 року по 30.12.2003 року на Первомайському електромеханічному заводі імені Карла Маркса (з 26.06.1995 року - ВАТ «Первомайський електромеханічний завод ім. К Маркса») (запис 11-12).
55. Відмовляючи у здійсненні перерахунку пенсії позивачу Пенсійний фонд фактично посилався на те, що вказані вище записи внесено з порушенням Інструкції.
56. Однак, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
57. Свідки Пенсійним фондом не допитувались.
58. Крім цього, суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.
59. Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018 року.
60. Також слід вказати, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
61. Крім того, суд враховує вимоги пункту 3.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, орган, що призначає пенсію, надає, зокрема, допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.
62. Відповідачем не надано суду доказів надання позивачу допомоги в одержанні відсутніх документів для зарахування стажу його роботи у спірні періоди.
63. Таким чином, вказані вище посилання Пенсійного фонду, що записи здійснені у трудовій книжці позивача, за спірні періоди, внесено з порушенням Інструкції є неналежними.
65. Щодо доводів Пенсійного фонду про те, що відповідач не має законних підстав приймати довідок, що підтверджують страховий стаж роботи позивача, що видані підприємствами з території непідконтрольній українській владі, слід зазначити про таке.
66. Згідно матеріалів справи частина підприємства, де працював позивач, розташовані на тимчасово окупованій території України.
67. Так, пунктом 20 Постанови КМ України від 12.08.1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (із змінами, внесеними згідно Постанови КМ України № 1028 від 09.12.2015 року), передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
68. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
69. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
70. Зі змісту зазначених норм видно, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.
71. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, такі доводи Пенсійного фонду є безпідставними.
72. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII тимчасово окупованою територією визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.
73. Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону № 1207-VII на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
74. На підставі частини першої статті 17 Закону № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.
75. Згідно із статтею 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
76. Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом № 1207-VII.
77. Згідно із частинами першою третьою статті 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
78. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
79. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
80. Разом з цим, суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
81. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».
82. При цьому, суд також вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.
83. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 701/1196/16-а.
84. З огляду на вищезазначене, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у непроведенні перерахунку та невиплаті ОСОБА_1 , пенсії з урахуванням до страхового стажу періодів його роботи з 14.01.1985 року по 17.11.1991 року на підприємстві Первомайский машиностроительный завод (з 29.07.1986 року - Первомайский машиностроительный завод имени ХХVІІ съезда КПСС Харьковского производственного машиностроительного объединения ФЗД), та з 26.11.1991 року по 31.12.1998 року на Первомайському електромеханічному заводі імені Карла Маркса (з 26.06.1995 року - Відкрите акціонерне товариство Первомайський електромеханічний завод ім. К. Маркса).
85. Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача спірного періоду, слід зазначити про таке.
86. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
87. Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частин другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
88. Також, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.
89. Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
90. Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.
91. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.
92. Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
93. Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
94. Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005р. (остаточне) у справі Кечко проти України зазначив, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.
95. Також і у рішенні від 13.01.2011 року (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.
96. Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди його роботи з 14.01.1985 року по 17.11.1991 року на підприємстві Первомайский машиностроительный завод (з 29.07.1986 року - Первомайский машиностроительный завод шимени ХХVІІ съезда КПСС Харьковского производственного машиностроительного объединения ФЗД), та з 26.11.1991 року по 31.12.1998 року на Первомайському електромеханічному заводі імені Карла Маркса (з 26.06.1995 року - Відкрите акціонерне товариство Первомайський електромеханічний завод ім.К.Маркса) та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням зазначених періодів роботи починаючи з дня призначення пенсії, а саме з 12 липня 2020 року.
97. З урахуванням наведеного вище, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
98. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
99. Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
100. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
101. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
102. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
103. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
104. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
105. Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
106. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у непроведенні перерахунку та невиплаті ОСОБА_1 , пенсії з урахуванням до страхового стажу періодів його роботи з 14.01.1985 року по 17.11.1991 року на підприємстві Первомайский машиностроительный завод (з 29.07.1986 року - Первомайский машиностроительный завод имени ХХVІІ съезда КПСС Харьковского производственного машиностроительного объединения ФЗД), та з 26.11.1991 року по 31.12.1998 року на Первомайському електромеханічному заводі імені Карла Маркса (з 26.06.1995 року - Відкрите акціонерне товариство Первомайський електромеханічний завод ім. К. Маркса), а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди його роботи з 14.01.1985 року по 17.11.1991 року на підприємстві Первомайский машиностроительный завод (з 29.07.1986 року - Первомайский машиностроительный завод имени ХХVІІ съезда КПСС Харьковского производственного машиностроительного объединения ФЗД), та з 26.11.1991 року по 31.12.1998 року на Первомайському електромеханічному заводі імені Карла Маркса (з 26.06.1995 року - Відкрите акціонерне товариство Первомайський електромеханічний завод ім.К.Маркса) та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням зазначених періодів роботи починаючи з дня призначення пенсії, а саме з 12 липня 2020 року.
107. Щодо розподілу судових витрат.
108. Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
109. Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
110. Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
111. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
112. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у непроведенні перерахунку та невиплаті ОСОБА_1 , пенсії з урахуванням до страхового стажу періодів його роботи з 14.01.1985 року по 17.11.1991 року на підприємстві Первомайский машиностроительный завод (з 29.07.1986 року - Первомайский машиностроительный завод имени ХХVІІ съезда КПСС Харьковского производственного машиностроительного объединения ФЗД), та з 26.11.1991 року по 31.12.1998 року на Первомайському електромеханічному заводі імені Карла Маркса (з 26.06.1995 року - Відкрите акціонерне товариство Первомайський електромеханічний завод ім. К. Маркса).
113. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди його роботи з 14.01.1985 року по 17.11.1991 року на підприємстві Первомайский машиностроительный завод (з 29.07.1986 року - Первомайский машиностроительный завод имени ХХVІІ съезда КПСС Харьковского производственного машиностроительного объединения ФЗД), та з 26.11.1991 року по 31.12.1998 року на Первомайському електромеханічному заводі імені Карла Маркса (з 26.06.1995 року - Відкрите акціонерне товариство Первомайський електромеханічний завод ім.К.Маркса) та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням зазначених періодів роботи починаючи з дня призначення пенсії, а саме з 12 липня 2020 року.
114. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 гривень.
115. Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , код ОКПП НОМЕР_1 ).
117. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
118. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
119. Повний текст рішення складено 21.12.2020 року.

Суддя В.В Ільков