Справа № 360/3057/20
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2020 року справа № 360/3057/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року по справі №360/3057/20 (головуючий І інстанції Борзаниця С.В., повний текст рішення складено та підписано 05 жовтня 2020 року в м. Сєвєродонецьк) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною відмову здійснити перерахунок середньомісячної заробітної плати з серпня 2019 та в подальшому здійснювати нарахування середньомісячної заробітної плати за середньоденною заробітною платою, що складає 419,45 грн.; зобов`язано здійснити перерахунок середньомісячної заробітної плати з серпня 2019 та в подальшому здійснювати нарахування середньомісячної заробітної плати за середньоденною заробітною платою, що складає 456,12 грн. з урахуванням корегувань, що передбачені чинним законодавством України; зобов`язання виплатити заборгованість із заробітної плати з серпня 2019 дотепер у розмірі 56061,15 грн.; зобов`язання компенсувати витрати, що пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач вважає, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що у спірних правовідносинах має місце реорганізація ГУ ДФС у Луганській області шляхом приєднання до ГУ ДПС у Луганській області, що виключає доводи суду першої інстанції та відповідача про те, що ГУ ДПС у Луганській області є новоствореною юридичною особою. Позивач також вважає, що ГУ ДПС у Луганській області у зв`язку із завершенням заходів з утворення ДПС України та оголошенням про початок її діяльності, та відповідно її територіальних органів, є правонаступником всіх прав та обов`язків ЛФС у Луганській області. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в ухвалі від 14 квітня 2020 року по справі №360/3449/19, де зазначено «в даному випадку має місце публічне правонаступництво та передача адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого». Позивач зазначив, що відповідно до наказу ГУ ДФС у Луганській області від 22.08.2019 року №400-о його звільнено з посади старшого державного інспектора відділу супроводження інформаційних систем, телекомунікацій та технічної підтримки, адміністраторів безпеки та адміністрування служби каталогів управління інформаційних технологій ГУ ДФС у Луганській області у зв`язку із переведенням для подальшої роботи у ГУ ДПС у Луганській області. Позивач також зазначив, що наказом ГУ ДПС у Луганській області від 23.08.2019 року №169-0 його призначено на посаду в порядку переведення з ГУ ДФС у Луганській області, що свідчить про те, що за ним збережено місце роботи за весь період служби, а відтак і повинно бути збережено його середній заробіток, який він мав у ДФС у Луганській області.

Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач з 04.12.2017р. працював в Головному управлінні ДФС у Луганській області (арк. спр. 40-43).

Згідно з наказом Головного управління ДФС у Луганській області від 13.06.2019р. № 190-0 позивача увільнено від виконання обов`язків старшого державного інспектора відділу супроводження інформаційних систем, телекомунікацій та технічної підтримки, адміністраторів безпеки та адміністрування служби каталогів управління інформаційних технологій Головного управління ДФС у Луганській області з 13.06.2019р. на період проходження строкової військової служби зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період з 13.06.2019р. до закінчення періоду строкової військової служби (арк. спр. 10-11, 34).

З 13.06.2019р. по 22.08.2019р. за позивачем була збережена середньомісячна заробітна плата, середньоденна заробітна плата складає 419,45 грн., яка розраховувалась на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, за останні 2 попередні календарні місяці, а саме: квітень 2019 року та травень 2019 року, що підтверджується довідкою ГУ ДПС у Луганській області б/д та б/№ (арк. спр. 46-47).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Головне управління ДФС у Луганській області, ідентифікаційний код 39591445, місцезнаходження: 93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72, з 05.08.2019р. №3003697 знаходиться в стані припинення (арк. спр. 59).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. № 682-р «Питання Державної податкової служби» погоджено з пропозицією Міністерства фінансів України щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» (Офіційний вісник України, 2019 р., №26, ст.900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється.

На виконання вищевказаного розпорядження наказом ДПС України від 28.08.2019р. № 36 «Про початок діяльності Державної податкової служби України» розпочато виконання Державною податковою службою України функцій і повноважень Державної фіскальної служби України.

Відповідно до наказу Головного управління ДПС у Луганській області від 29.08.2019р. № 5 «Про початок діяльності Головного управління ДПС у Луганській області», та з урахуванням листа ДПС України від 28.08.2019р. №528/7/99-00-01- 01-02 розпочато виконання Головним управлінням ДПС у Луганській області функцій і повноважень Головного управління ДФС у Луганській області, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на ГУ ДПС.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31.07.2019р. за № 0005541 зареєстровано Головне управління ДПС у Луганській області, ідентифікаційний код 43143746, місцезнаходження: 93401, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72 (арк. спр. 60).

Згідно наказу Головного управління ДФС у Луганській області від 22.08.2019р. № 400-о позивача було звільнено 22.08.2019р. з посади старшого державного інспектора відділу супроводження інформаційних систем, телекомунікацій та технічної підтримки, адміністраторів безпеки та адміністрування служби каталогів управління інформаційних технологій Головного управління ДФС у Луганській області у зв`язку з переведенням для подальшої роботи у Головному управлінні ДПС у Луганській області. Підстава: заява ОСОБА_1 (арк. спр. 19, 35, 36).

Відповідно до наказу Головного управління ДПС у Луганській області від 23.08.2019р. № 169-о позивача призначено 23.08.2019р. на посаду старшого державного інспектора відділу супроводження інформаційних систем, телекомунікацій та технічної підтримки, адміністраторів безпеки та адміністрування служби каталогів управління інформаційних технологій Головного управління ДПС у Луганській області, встановлено посадовий оклад у розмірі 4 690 грн., згідно зі штатним розписом та присвоєно 9 ранг державного службовця. Підстава: заява ОСОБА_1 (арк. спр. 20, 36, 38).

Наказом Головного управління ДПС у Луганській області від 23.08.2019р. № 175-о позивача увільнено від виконання обов`язків старшого державного інспектора відділу супроводження інформаційних систем, телекомунікацій та технічної підтримки, адміністраторів безпеки та адміністрування служби каталогів управління інформаційних технологій Головного управління ДПС у Луганській області з 23.08.2019р. на період проходження строкової військової служби. За позивачем збережено місце роботи, посада та середній заробіток за період з 23.08.2019р. до закінчення періоду строкової військової служби (арк. спр. 39).

Згідно довідки ГУ ДПС у Луганській області від 28.08.2020р. №Р-6168/14/12-32-13-00-19 з 23.08.2019р. по теперішній час за позивачем збережено середньомісячну заробітну плату. Середньоденна заробітна плата з серпня 2019 року по лютий 2020 року склала 223,33 грн.. У зв`язку зі зміною з 01 січня 2020 року посадового окладу за посадою старшого державного інспектора з 4690,00 грн. на 5100,00 грн., середньоденна заробітна плата у березні 2020 року склала 255,00 грн., у квітні 2020 року 242,85 грн., у травні 2020 року 242,85 грн., у червні 2020 року 268,42 грн., у липні 2020 року 242,85 грн., у серпні 2020 року 221,74 грн. Таким чином, сума середньомісячної заробітної плати за період з 23.08.2019 по 17.08.2020 склала: за серпень 2019 року 1116,67 грн. (5 р.д.); за вересень 2019 року 4690,00 грн. (21 р.д.); за жовтень 2019 року 4913,33 грн. (22 р.д.); за листопад 2019 року 4690,00 грн. (21 р.д.); за грудень 2019 року 4690,00 грн. (21 р.д.); за січень 2020 року 4690,00 грн. (21 р.д.); за лютий 2020 року 4466,67 гри. (20 р.д.); за березень 2020 року 5355,00 грн. (21 р.д.); за квітень 2020 року 5100,00 грн. (21 р.д.); за травень 2020 року 4614,29 грн. (19 р.д.); за червень 2020 року 5368,42 грн. (20 р.д.); за липень 2020 року 5585,71 грн. (23 р.д.); за серпень 2020 року 2439,13 грн. (11 р.д.). Загальна сума виплаченої середньомісячної заробітної плати за період з 23.08.2019р. по 17.08.2020р. склала 57719,22 грн., що також підтверджується розрахунковими листками позивача (арк. спр. 45-45, 48-50).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьої статті 119 Кодексу законів про працю України встановлено, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Право на зберігання за позивачем середнього заробітку у відповідності до вимог частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України сторонами не оспорюється. Спірним у цій справі є порядок обчислення середнього заробітку.

Процедура нарахування середнього заробітку працівника визначається за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був призваний на військову службу у зв`язку із мобілізацією, а тому заробітна плата останнього обчислювалась виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи згідно пункту 2 Порядку №100.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, в період з 13.06.2019р. по 22.08.2019р. за позивачем була збережена середньомісячна заробітна плата, середньоденна заробітна плата складає 419,45 грн., яка розраховувалась на підставі Порядку № 100 за останні 2 попередні календарні місяці, а саме: квітень 2019 року та травень 2019 року, що підтверджується довідкою відповідача від 28.08.2020р. №Р-6185/14/12-32-13-00-19.

Згідно довідки відповідача від 28.08.2020р. №Р-6168/14/12-32-13-00-19 з 23.08.2019 року за позивачем збережено середньомісячну заробітну плату, розмір якої визначено виходячи із посадового окладу на посаді старшого державного інспектора у серпні 2019 року - 4690,00 грн., середньоденна заробітна плата з серпня 2019 року склала 223,33 грн..

З викладеного вбачається, що розмір середньомісячної заробітної плати, на отримання якого позивач має право у відповідності до вимог частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України, був зменшений.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2015 р. N 542 пункт 4 Порядку № 100 доповнено абзацом 4 яким встановлено, що працівникам, які були звільнені в запас з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та повторно призвані для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, обчислення середньої заробітної плати проводиться з урахуванням норм цього Порядку. У разі коли розрахована в установленому порядку середня заробітна плата є нижчою від середньої заробітної плати, яка зберігалась за працівником протягом періоду попередньої військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, для розрахунку компенсації застосовується середня заробітна плата, яка зберігалась за працівником протягом періоду попередньої військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Тобто, наведені зміни Порядку №100 мали на меті унеможливлення зменшення розміру середнього заробітку, який зберігається за працівником в разі його повторного призову для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, військового квитка серії НОМЕР_1 позивач був призваний на строкову військову службу 13.06.2019р..

Наказами Головного управління ДФС у Луганській області від 13.06.2019 р. № 190-0 та Головного управління ДПС у Луганській області від 23.08.2019р. № 175-о позивача увільнено від виконання обов`язків старшого державного інспектора відділу супроводження інформаційних систем, телекомунікацій та технічної підтримки, адміністраторів безпеки та адміністрування служби каталогів управління інформаційних технологій на період проходження строкової військової служби із збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку на підставі повідомлення Сватівського районного військового комісаріату від 13.06.2019р. №2/2313.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відповідачем з 23.08.2019р. безпідставно було зменшено розмір середньомісячної заробітної плати, який зберігається за позивачем на період призову для проходження військової служби.

Пунктом 10 Порядку №100 визначено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Згідно довідок відповідача від 28.08.2020р. №Р-6168/14/12-32-13-00-19 та від 16.12.2020р. № Р-7932/14/12-32-10-00-19 коефіцієнт підвищення посадових окладів з 01 січня 2020р. складає 1,08742.

Таким чином, розмір середньої заробітної плати позивача з 01 січня 2020р. становить 456, 12 грн. (419,45грн. х 1,08742).

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що відповідач зобов`язаний був нарахувати йому середній заробіток за період з 23.08.2019 року виходячи із середньоденного заробітку 419,45 грн. та з 01.01.2020р. виходячи із середньоденного заробітку 456, 12 грн., а тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В силу пункту 1 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

За таких обставин, вимоги позивача про зобов`язання відповідача в подальшому здійснювати нарахування середньомісячної заробітної плати за середньоденною заробітною платою, що складає 456,12 грн. з урахуванням корегувань, що передбачені чинним законодавством України, є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 5000,00 грн., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.

Відповідач проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу заперечував, оскільки витрати не підтверджені належними, достовірними та достатніми доказами. Крім того, предмет спору у даній справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значним.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами частини 4 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами частини 7 цієї статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно частини 9 цієї статті при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надано: копію ордеру серії ВВ від 16.06.2020 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЗП №001158 від 29.07.2016 року, копію договору про надання правової допомоги від 05.06.2020 року №46/20, копію заявки №1-46/20 від 05.06.2020 року (Додаткок №1 до Договору №46/20 про надання правової допомоги від 05.06.2020 року), копію меморіального ордеру №@2PL159411 призначення платежу сплата за договором номер 46/20 від 05.05.2020 року, ОСОБА_2 ; акт про надання правової допомоги №1 від 21.09.2020 року.

Згідно п.1.1 договору про надання правової допомоги клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим Договором. Виконання зобов`язань з правової допомоги у кожному випадку звернення клієнта передує узгодження сторонами змісту, характеру, обсягів і вартості правової допомоги шляхом складання заявки, яка після її підписання сторонами та невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п.2.1 договору адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання з надання правової допомоги щодо представництва у встановленому порядку інтересів клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що адвокатське об`єднання зобов`язується надавати послуги з правової допомоги клієнту за його заявкою. Правову допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях (без ПДВ), шляхом грошового переказу у розмірі, строках та порядку, погоджених у кожній заявці на правову допомогу.

У п.4.2 договору зазначено, що сума договору визначається сукупною вартістю послуг з правової допомоги, яка надається клієнту за цим договором згідно з усіма заявками, оформленими в період його дії.

У п.1.1. Заявки №1-46/20 (додаток №1 до договору №46/20 про надання правової допомоги від 05.06.2020 року) зазначено, що адвокатське об`єднання за завданнями клієнта бере на себе зобов`язання надати правову допомогу, яка полягає у наступному: надання правової допомоги у вигляді складання адвокатських запитів до ГУ ДПС в Луганській області щодо визначення середнього заробітку клієнта під час роботи у ГУ ДПС в Луганській області, ГУ ДФС в Луганській області (у зв`язку із проходженням строкові військової служби), підготовки, складання позовної заяви та участі у судових засіданнях за позовною заявою про оскарження дій ГУ ДПС в Луганській області щодо визначення середнього заробітку клієнта під час роботи у ГУ ДПС в Луганській області, ГУ ДФС в Луганській області ( у зв`язку із проходженням строкової військової служби) у сумі 5000,00 грн.

У акті №1 про надання правової допомоги від 21 вересня 2020 року зазначено, що адвокатським об`єднанням були надані наступні послуги: надання правової допомоги у вигляді складання адвокатських запитів, скарги до ГУ ДПС в Луганській області щодо визначення середнього заробітку клієнта під час роботи у ГУ ДПС в Луганській області, ГУ ДФС в Луганській області (у зв`язку з проходженням строкової військової служби), підготовки, складання позовної заяви та участі у судових засіданнях за позовною заявою про оскарження дій ГУ ДПС у Луганській області щодо визначення середнього заробітку клієнта під час роботи у ГУ ДПС в Луганській області, ГУ ДФС в Луганській області (у зв`язку з проходженням строкової військової служби); визначення правової позиції клієнта; здійснення процесуального представництва (в т.ч. участь у судовому розгляді справи в якості представника позивача з усіма правами позивача відповідно до КАС України, ознайомлення з матеріалами справи, тощо) клієнта в Луганському окружному адміністративному суді по справі № 360/3057/20; підготовка відповіді на відзив, клопотань, заяв, заперечень по справі № 360/3057/20). На загальну суму 5000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача не був присутній у судових засіданнях в Луганському окружному адміністративному суді 09 вересня 2020 року та 29 вересня 2020 року по розгляду позовної заяви, в матеріалах справи міститься заява представника позивача від 29.09.2020 року про проведення розгляду справи за його відсутністю та відсутністю позивача. Крім того, матеріали справи не містять в собі відомості про те, що представник позивача ознайомлювався з матеріалами справи у суді першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, оцінивши долучені до матеріалів справи представником позивача докази, враховуючи обсяг фактично наданих адвокатом послуг, дослідивши матеріали справи, враховуючи принцип співмірності, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового відшкодування вартості витрат, що пов`язані з правничою допомогою адвоката у сумі 1000 грн.

Судовий збір не стягується, оскільки відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року по справі №360/3057/20 задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року по справі №360/3057/20 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною відмову здійснити перерахунок середньомісячної заробітної плати з серпня 2019 та в подальшому здійснювати нарахування середньомісячної заробітної плати за середньоденною заробітною платою, що складає 419,45 грн.; зобов`язано здійснити перерахунок середньомісячної заробітної плати з серпня 2019 та в подальшому здійснювати нарахування середньомісячної заробітної плати за середньоденною заробітною платою, що складає 456,12 грн. з урахуванням корегувань, що передбачені чинним законодавством України; зобов`язання виплатити заборгованість із заробітної плати з серпня 2019 дотепер у розмірі 56061,15 грн. задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Луганській області щодо нарахування ОСОБА_1 середнього заробітку з 23 серпня 2019р. виходячи із середньоденного заробітку 223,33 грн..

Зобов`язати Головне управління ДПС у Луганській області (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 72, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) нарахування та виплату середнього заробітку з 23.08.2019 року виходячи із середньоденного заробітку 419,45 грн., з 01.01.2020р. виходячи із середньоденного заробітку 456,12 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління ДПС у Луганській області (93400, Луганська обл., м.Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 72, ) судові витрати, затрачені на професійну правничу допомогу, у розмірі 1000 (одна тисяча гривень) 00 копійок

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 22 грудня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 22 грудня 2020 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Геращенко