Справа № 200/10494/20-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 грудня 2020 року справа №200/10494/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку письмового провадження заяви Міронової Г.М., Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г. про самовідвід у справі № 200/10494/20-а за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксани Анатоліївни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року (головуючий І інстанції суддя Логойда Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2020 року до Першого апеляційного адміністративного суду надійшла справа № 200/10494/20-а з апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксани Анатоліївни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року.

Зазначена адміністративна справа була зареєстрована у КП «ДСС» та був здійснений автоматичний розподіл, згідно з яким було призначено головуючого суддю Міронову Г.М., та суддів, які входять до складу колегії, а саме: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г.

23 грудня 2020 року головуючим у цій справі суддею Першого апеляційного адміністративного суду Міроновою Г.М. та членами колегії у справі суддями Геращенком І.В. та Казначеєвим Е.Г. були подані заяви про самовідвід, які обґрунтовані тим, що позивачем у справі є фізична особа ОСОБА_1 , яка працює у Першому апеляційному адміністративному суді на посаді начальника відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку і звітності.

Частиною 1 ст. 40 КАС України передбачено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

За визначенням ч. 8 ст. 40 КАС України вирішення питання про відвід здійснюється в порядку письмового провадження.

Розглядаючи заяву про самовідвід, колегія суддів виходить з наступного.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст. 36 КАС України.

За приписами ч. 4 статті 36 КАС України cуддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, головна мета відводу/самовідводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи; запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

За Кодексом суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Відповідно до п.12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради Європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 року незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але із боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється в ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п.1 ст.6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Зважаючи на те, що зазначені вище обставини можуть викликати обґрунтовані сумніви у інших учасників в безсторонності судій при розгляді справи, колегія суддів приходить до висновку, що заяви про самовідвід підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 40, 325, 328 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву головуючого у справі судді Першого апеляційного адміністративного суду Міронової Галини Михайлівни про самовідвід - задовольнити.

Заяву члена колегії у справі судді Першого апеляційного адміністративного суду Геращенка Ігоря Володимировича про самовідвід - задовольнити.

Заяву члена колегії у справі судді Першого апеляційного адміністративного суду Казначеєва Едуарда Геннадійовича про самовідвід - задовольнити.

Прийняти самовідвід від головуючого у справі судді Міронової Галини Михайлівни та членів колегії Геращенка Ігоря Володимировича, Казначеєва Едуарда Геннадійовича відносно розгляду справи № 200/10494/20-а.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв