Справа № 580/4902/20
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2020 року справа № 580/4902/20
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду правилами спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій і стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

02.11.2020 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій відповідача щодо виплати не в повному розмірі позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 06.03.2020 включно;

стягнення з відповідача на користь позивача індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 06.03.2020 включно в сумі 179 370,97грн.

Додатково просив розгляд справи здійснити в порядку спрощеного позовного провадження та за відсутності позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач всупереч вимог закону не виплатив в повному обсязі заборгованість з індексації грошового забезпечення за вказаний період з розрахунку базового місяця є січень 2008року.

Ухвалою суду від 04.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк тривалістю 10 днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву та доказів. Вказану ухвалу відповідач отримав 13.11.2020, а позивач 17.11.2020, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про поштові вручення.

26.11.2020 відповідач надав до суду відзив на позовну заву вх.№32743/20, в якому просив відмовити частково у задоволені позовних вимог, що стосуються невиплати індексації, а також в частині суми стягнень. В обґрунтування зазначив, що позивачу виплачена індексація грошового забезпечення за грудень 2015 року у сумі 436,03грн. з базовим місяцем січень 2015 року. З січня 2016 року до лютого 2018 року позивачу індексація не виплачувалась, але базовий місяць залишився січень 2015 року. З березня 2018 року до березня 2019 року (по день звільнення) позивачу виплачена індексація грошового забезпечення у сумі 2476,15грн. з базовим місяцем березень 2018 року. Додатково зазначив про дискреційні повноваження, відповідно до яких визначення базового місяця при вирахуванні індексації, а також розміру який повинен виплачуватись належить до компетенції органу, який здійснює таке нарахування та виплату.

10.12.2020 позивач надіслав до суду відповідь на відзив вх.№34342/20, в якій просив задовольнити позовні вимоги повністю. В обґрунтування зазначив, що п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01.01.2008. Тому січень 2008 року є місяцем підвищення тарифних ставок (посадових окладів). Отже, є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Додатково зазначив, що індексація грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 розраховується із розрахунку базового місяця для нарахування січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум; з 01.03.2018 до 06.03.2020 березень 2018 року та фіксованої індексації, яка нарахована за березень 2018 року, з урахуванням виплачених сум.

Оскільки обґрунтовані заяви про розгляд справи з викликом сторін у судове засідання суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити в справі експертизу або викликати для допиту свідків, суд вирішив справу розглянути за правилами спрощеного провадження без такого виклику (у письмовому провадженні) на підставі письмових доказів.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з посвідченням від 26.02.2016 серії НОМЕР_4 позивач має статус учасника бойових дій.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2020 №50 позивача звільнено з військової служби у запас за підп. «а» п.2. ч.5 ст.26 Заону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту), виключено зі списків особового складу частини і доручено провести розрахунок. Виплату індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 до 06.03.2020 вказаним наказом не передбачено.

Довідкою відповідача від 12.10.2020 №350/205/155/62347 підтверджується нараховане позивачу грошове забезпечення за період з грудня 2015 року до квітня 2018 року. Індексація грошового забезпечення серед нарахованих сум відсутня.

15.09.2020 позивач звернувся до відповідача письмовим зверненням, в якому просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 у сумі 86054,91грн., провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 до 06.03.2020.

12.10.2020 відповідач листом №350/205/192/62/345 повідомив, що з 01.01.2016 до 28.02.2018 індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася. Згідно з роздавальною відомістю на виплату грошового забезпечення у березні2016 року позивачу вказана індексація виплачена за грудень 2015 року в сумі 436,03грн., з них 436,03грн - фіксована сума, базовий місяць серпень 2015 року. Подальша виплата індексації проводилася щомісячно (у разі коли індекс споживчих цін для проведення індексації, розрахований наростаючим підсумком, перевалив 10 відсотків) включно до його звільнення.

Вважаючи, що сума індексації виплачена не в повному розмірі, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним обставинам суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Індексація грошових доходів населення відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 03.07.1991 №1283-ХІІ Про індексацію грошових доходів населення (далі Закон №1283-ХІІ) встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

На підставі ч.1 ст.2 Закону №1283-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з ч.1 ст.4 Закону №1283-ХІІ у редакції, чинній до 01.01.2016 індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, а в редакції, чинній з 01.01.2016 - 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, право на індексацію доходу особа набуває з наступних місяців, з яких величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації до 01.01.2016 - 101%, з 01.01.2016 - 103%.

Відповідно до ст.6 вказаного Закону у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст.9 Закону індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів. У разі коли дохід, що виплачується одним підприємством, установою, організацією, формується з різних джерел, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частці в загальному доході.

Абзацом першим ст.10 Закону №1283-ХІІ визначено індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи. Доходи від роботи за сумісництвом, на умовах погодинної оплати поза основним місцем роботи індексуються в розмірі, що з урахуванням оплати праці за основним місцем роботи не перевищує прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок №1078), згідно з п.2 якого індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Пунктом 6 вказаного Порядку передбачено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до абз. 5 п.4 Порядку №1078 сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Згідно з п.5 Порядку №1078 у редакції до грудня 2015 року у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій, зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку.

У разі коли грошовий дохід з урахуванням суми підвищення менше суми грошового доходу з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення. Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів наведено в додатку 4 до цього Порядку.

У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення.

Для проведення подальшої індексації або здійснення чергового підвищення доходів випереджаючим шляхом обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком починаючи з наступного за базовим місяця.

Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить суму підвищення доходів випереджаючим шляхом у базовому місяці.

Приклад обчислення суми індексації у разі підвищення доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції наведено у додатку 5.

Місяць, в якому відбувається підвищення грошових доходів працівників у зв`язку із розширенням зони обслуговування, збільшенням обсягу робіт, суміщенням професій (посад), виконанням обов`язків тимчасово відсутнього працівника, оплатою за роботу за сумісництвом на одному підприємстві, в установі, організації, а також за рахунок збільшення розміру премії, не вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (у разі, коли не відбувається підвищення тарифної ставки (окладу).

У разі коли в результаті перерахунку пенсій за рішеннями судів, які набрали законної сили, виплати перерахованих сум до пенсії фактично не здійснені і строки їх виплати не визначені, базовий місяць для визначення індексації пенсій не змінюється.

Згідно з п.10-2 Порядку №1078 у редакції до 15.12.2015 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

У редакції з 15.12.2015 вказаний пункт передбачав для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

До Порядку №1078 внесено зміни згідно з постановою Кабміну України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі Постанова №1013)

Відповідно до п.5 Порядку №1078 у редакції вказаного закону передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що з грудня 2015 року змінилася методика обчислення сум індексації, у т.ч. щодо обрання базового місяця.

Підставою для встановлення базового місяця індексації з грудня 2015року є підвищення посадових окладів особи.

Відповідно до п.4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Отже, законодавчо встановлена максимальна межа нарахованої індексації.

Постановою КМУ №1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців, які змінювалися протягом спірного періоду.

Суд врахував, що згідно з абзацом другим п.3 згаданої вище постанови Уряду України №1013 для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку №1078.

Розрахунок індексації позивача не обґрунтовано не враховує суми коштів, на які змінювався посадовий оклад позивача протягом спірного періоду. Крім того позивач невірно застосував коефіцієнт індексації для відповідних років, який має визначатися згідно з додатком 1 Постанови №1078 та не враховує зміну методики нарахування індексації у зв`язку з внесенням у грудні 2015року змін до Порядку №1078. Наведені позивачем суми не відповідають вимогам для розрахунку згідно зі вказаними вище нормативно-правовими актами, у т.ч. Прикладам проведення індексації грошових доходів населення у разі їх підвищення, наведеним у Постанові №1013 (додаток №4 до Порядку).

На момент виникнення оскаржуваних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабміну України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 №1294, якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців. Відповідно до п.13 постанови №1294 вона набрала чинності з 01.01.2008, тобто датою, з якою позивач пов`язує встановлення базового місяця індексації.

Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабміну України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме з 01.03.2018.

Проаналізувавши постанову Кабміну України №1294 в період її дії з 01.01.2008 до 01.03.2018, суд встановив незмінність встановлених Урядом України розмірів посадових окладів військовослужбовців.

Тобто січень 2008 року є місяцем підвищення тарифних ставок (посадових окладів). Отже, відповідно до Порядку №1078 січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців до березня 2018року.

Відповідно до абз.3 п.1-1 Порядку №1078 індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до інформації, яка розміщена на офіційному веб-сайті Держстату України, у березні місяці 2008 року величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації у 103 відсотка та складала 103,8 відсотки.

Отже, грошове забезпечення військовослужбовців підлягало індексації з цього періоду.

Відповідно до абз.5 п.5 Порядку №1078 для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації.

Отже, індексація нараховується з наступного місяця, з якого відбулося підвищення цін на споживчі товари та послуги.

Відповідно до абз.4 п.1-1 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком.

Підняття тарифних ставок військовослужбовців за спірний період відбулося згідно з постановою КМУ від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, внаслідок чого збільшилось грошове забезпечення всіх категорій службовців.

Отже, з березня 2018 року змінився базовий місяць для нарахування індексації позивача. З цього періоду перевищення порогу індексації у 103 відсотка відбулося лише з жовтня 2018року.

Врахувавши викладені вище норми законодавства суд дійшов висновку, що для спірного періоду з 01.12.2015 до березня 2018 року відповідач мав застосувати базовий місяць для індексації січень 2008 року, з березня 2018 року березень 2018року (у зв`язку з підвищенням посадових окладів).

Тому сума коштів індексації за грудень 2015 року для позивача становить 2302,64грн. (коефіцієнт 167,1).

За 2016 рік сума коштів індексації щомісячно становить: 2359,14 грн (171,2) + 2359,14грн (171,2) +2359,14грн (171,2) +2359,14грн (171,2) + 2482,40грн(171,2) + 2710,05грн (186,9) + 2710,05грн (186,9) + 2710,05грн (186,9) + 2710,05грн (186,9) + 2710,05грн (186,9) + 2710,05грн (186,9) + 3177,60грн(198,6) = 31356,86грн.

За 2017 рік сума коштів індексації щомісячно становить: 3177,60грн. (198,6) + 3177,60грн. (198,6) + 3360,00грн. (210,0) + 3360,00грн. (210,0) + 3536,40грн. (210,0) + 3730,06грн. (221,5) + 3730,06грн. (221,5) + 3730,06грн. (221,5) + 3896,78грн. (231,4) + 3896,78грн. (231,4) + 3896,78грн. (231,4) + 4258,75грн. (241,7) = 43750,87грн.

За даними Держстату, ІСЦ (%), на підставі яких здійснюється розрахунок індексів для проведення індексації протягом 2018 року, величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації 103% до жовтня.

У грудні 2018року позивач має права на індексацію з розрахунку базового місяця березень 2018року - 71,08грн (коефіцієнт індексу споживчих цін 3,7).

Суми індексації заробітної плати у 2019 році при коефіцієнті 10,3 по 206,72грн за серпень-листопад 2019 року, за грудень - 216,51грн (загальна сума 1043,39грн). За 2020 рік: за січень-лютий 433,02грн та пропорційно відпрацьованому часу у березні 41,90коп.

Тобто загальна сума індексації, що мала бути нарахована та виплачена позивачу за заявлений спірний період, становить 50799,76грн.

Заявлений позивачем розрахунок частково не відповідає зазначеним вище вимогам закону щодо вірного індексу споживчих цін для розрахунку сум індексації, а розрахунок відповідача щодо застосованого базового місяця до лютого 2018 року.

Відповідач за 2015рік виплатив позивачу 436,03коп., з 01.01.2016 до 28.02.2018 не нарахував та невиплатив (всупереч вказаних вище норм закону), виплатив за грудень 2018року 71,08коп., за 2019рік 1930,15коп, за 2020рік 474,92коп.,- що підтверджується довідкою від 24.11.2020 №350/205/192/62/404. Тому стягненню на користь позивача підлягає 47887,58грн.

В іншій частині позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначеного обов`язку відповідач не дотримався, хоча суд створив всі необхідні умови для його належного судового захисту з дотриманням принципів змагальності та офіційного з`ясування всіх обставин справи. Відповідач не надав доказів щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за вищевказаний період у належному розмірі, а отже, не довів, що у спірних правовідносинах діяв з дотриманням процедури, визначеної законом.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завданням адміністративного судочинства є гарантування дотримання прав особи та вимог законодавства, а не забезпечення ефективності державного управління, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Перевірка обґрунтованості спірних складових нарахованого грошового забезпечення не становить втручання у дискреційні повноваження органу державної влади та відповідає завданню адміністративного суду щодо ефективного здійснення правосуддя згідно зі ст.2 КАС України.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправних дій суб`єкта владних повноважень є визнання їх протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Згідно з абз. 2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зважаючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як учасник бойових дій, та не надав доказів понесення судових витрат, відсутні підстави для його розподілу згідно зі ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 134-139, 242-245, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 06.03.2020 включно.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 06.03.2020 включно в сумі 47887,58грн. (сорок сім тисяч вісімсот вісімдесят сім гривень п`ятдесят вісім копійок)

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 23.12.2020.