Справа № 380/757/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/757/20 пров. № А/857/11823/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року ( суддя Сакалош В.М., ухвалене в м. Львові о 10:58, повний текст складено 21.08.2020) у справі № 380/757/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової прокуратури Західного регіону України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової прокуратури Західного регіону України та просив: визнати дії Військової прокуратури Західного регіону У країни, щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 підйомної допомоги при призові на військову службу, передбаченої п. 3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 №370 протиправними та зобов`язати Військову прокуратуру Західного регіону України виплатити ОСОБА_1 вказану підйомну допомогу у розмірі повного місячного грошового забезпечення на момент призову у розмірі 9496,36 грн.; визнати дії Військової прокуратури Західного регіону України, щодо зменшення розмірів виплачених ОСОБА_1 матеріальних допомог на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік на 50% від загальної суми отриманого у лютому 2016 року грошового забезпечення протиправними та зобов`язати військову прокуратуру Західного регіону України виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченими у 2016 році матеріальними допомогами на здоровлення та на вирішення соціально-побутових питань та належними до виплати йому вказаними допомогами на загальну суму 14250 грн.; визнати дії Військової прокуратури Західного регіону України з нарахування ОСОБА_1 у період з 05.01.2016 до 01.03.2018 грошового забезпечення із застосуванням приписів постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1090 Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури протиправними та зобов`язати Військову прокуратуру Західного регіону України: здійснити перерахунок належного ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 05.01.2016 до 01.03.2018 з урахуванням приписів та періоду дії постанов Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури, від 07.11.2007 №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 №260; виплатити різницю між фактично отриманим та належним після перерахунку до сплати грошовим забезпеченням за період з 05.01.2016 до 01.03.2018; Стягнути з Військової прокуратури Західного регіону України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки з 15.01.2020 по день фактичного розрахунку в сумі 1579,81 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року позов задоволено частково: визнано дії Військової прокуратури Західного регіону України, щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 підйомної допомоги при призові на військову службу, передбаченої п. 3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 №370 протиправними та зобов`язати Військову прокуратуру Західного регіону України виплатити ОСОБА_1 вказану підйомну допомогу у розмірі повного місячного грошового забезпечення на момент призову; визнано дії Військової прокуратури Західного регіону України, щодо зменшення розмірів виплачених ОСОБА_1 матеріальних допомог на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік на 50% від загальної суми отриманого у лютому 2016 року грошового забезпечення протиправними та зобов`язати Військову прокуратуру Західного регіону України виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченими у 2016 році матеріальними допомогами на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань та належними до виплати вказаними допомогами з урахуванням раніше проведених виплат; визнано дії Військової прокуратури Західного регіону України з нарахування ОСОБА_1 у період з 05.01.2016 до 01.03.2018 грошового забезпечення із застосуванням приписів постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1090 Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури протиправними; зобов`язано Військову прокуратуру Західного регіону України здійснити перерахунок належного ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 05.01.2016 до 01.03.2018 з урахуванням приписів та періоду дії постанов Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури, від 07.11.2007 №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 та виплатити різницю між фактично отриманим та належним після перерахунку до сплати грошовим забезпеченням за період з 05.01.2016 до 01.03.2018 з урахуванням раніше проведених виплат. Стягнуто з Військової прокуратури Західного регіону України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки з 15.01.2020 по день фактичного розрахунку. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, його оскаржила Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що стосується підйомної допомоги при призові на військову службу, то так як позивачем перед призовом на військову службу у 2015 році місце роботи та проходження військової служби, як і місце проживання не змінювалось, відтак, відповідно до Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22 жовтня 2001 року №370 відсутні підстави для проведення виплати вищевказаної підйомної допомоги. Щодо зменшення розмірів виплачених позивачу матеріальних допомог на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, то апелянт зазначає, що такі виплачені згідно вимог Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяким іншим особам яка затверджена наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 та відповідно до розрахункового листа за лютий 2016р. Стосовно здійснення перерахунку належного ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 05.01.2016 до 01.03.2018 з урахуванням приписів та періоду дії постанов Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури, від 07.11.2007 №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, вказує, що надбавка за вислугу років прокурорам виплачується щомісячно, залежно від періоду проходження служби в розмірах, зазначених у ч.7 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» (п.З Порядку №1090). З приводу стягнення середнього заробітку за весь час затримки з 15.01.2020 по день фактичного »розрахунку апелянт вказує, що при визначені розміру компенсації за затримку розрахунку при звільненні, судом необхідно враховувати розмір середнього заробітку, суму заборгованості, істотності та співмірності цієї частки порівняно з середнім заробітком працівника, та те, що відповідач є органом державної влади, фінансування якого здійснюється з державного бюджету.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, вважає такі необґрунтованими та безпідставними, а тому просить оскаржуване судове рішення залишити без змін.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, просив залишити без змін оскаржуване судове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 на підставі контракту проходив військову службу у Збройних Силах України, та наказом від 14.02.2015 №138к був зарахований до списків особового складу Військової прокуратури Західного регіону та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

Відповідно до наказу Військової прокуратури Західного регіону №30к з 15.01.2020 полковника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу організаційного та правового забезпечення у запас відповідно до п.п. г п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку із скороченням штатів, або проведенням організаційних заходів) та виключено із списків особового складу Військової прокуратури та всіх видів забезпечення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що перед звільненням ОСОБА_1 подавав рапорт у якому просив на день звільнення виплатити належні йому до видачі грошові кошти, зокрема і ті що є предметом даного спору.

В подальшому, ознайомившись з розрахунковими листами за лютий 2015 року та лютий 2016 року, ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, так як вважав що відповідачем, протиправно на його переконання, не проведено з ним усіх належних відповідно до вимог законодавства розрахунків.

Відповідно до частини 4 статті 27 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 № 1697-УІІ, військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом України Про прокуратуру і проходять військову службу відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил -України.

Частиною 4 статті 83 Закону України Про прокуратуру передбачено, що на військовослужбовців військової прокуратури поширюються усі передбачені Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та іншими законодавчими актами про військову службу соціальні і правові гарантії.

Тому, судом першої інстанції вірно зазначено, що на військовослужбовців військової прокуратури поширюються законодавчі акти, які регулюють правові та соціальні гарантії військовослужбовців.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Як передбачено пунктами 1,2 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22 жовтня 2001 року №370, особам офіцерського складу, прапорщикам (мічманам) та військовослужбовцям рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) до місця постійної дислокації військової частини або підрозділу зі зміною місця проживання, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір підйомної допомоги визначається з окладу за основною посадою, на яку призначений військовослужбовець або яку він займав до дня прибуття військової частини (підрозділу) до нового пункту постійної дислокації, окладу за військове звання та додаткових видів грошового забезпечення на день виникнення права на отримання підйомної допомоги.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 №370 допомога в порядку і розмірах, передбачених пунктами 1 і 2 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги (далі - Інструкція), також виплачується: Офіцерам, призваним (прийнятим) на військову службу із запасу і призначеним на посади офіцерського складу.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що даний пункт Інструкції втратив чинність на підставі Наказу Міністерства оборони №45 ( г0247-18 ) від 05.02.2018. Разом з тим контракт про проходження ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України набрав чинності 14.02.2015, відтак, позивач мав право на отримання підйомної допомоги

Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що підйомна допомога, як складова грошового забезпечення на яку позивач набув право, як офіцер призваний (прийнятий) на військову службу із запасу і призначений на посаду офіцерського складу, відповідно до норм чинних станом на 2015 рік - мала бути включена до розрахунку при звільненні.

Стосовно нарахування та виплати матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до вимог ст. 10-1 ч. 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Військової прокуратури Західного регіону від 25.02.20Іб «Про надання відпустки та матеріальної допомоги ОСОБА_1 » йому було надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 4 календарних дні із збереженням грошового та матеріального забезпечення за 2016 рік з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально -побутових питань.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, в наказі вказано, що він виданий на підставі ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та відсутні будь-які покликання про зменшення розміру матеріальної допомоги на оздоровлення чи розміру допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що нормами Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачена виплата військовослужбовцям матеріальних допомог на оздоровлення та вирішення соціально- побутових питань.

Окрім цього, судом першої інстанції вірно зазначено, що необхідність застосування до військовослужбовців військових прокуратур при виплаті грошового забезпечення в розмірі і порядку, визначеного законодавством для військовослужбовців, вказано також п. 4- 1 Постанови КМ України від 31.05.2012 року "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури - грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, складається з посадового окладу та інших виплат, встановлених цією постановою, а також окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років у розмірі і порядку, визначеному законодавством для військовослужбовців, а відсутність у військовій прокуратурі Західного регіону України відкритих рахунків за КЕКВ 2112 Грошове забезпечення у 2016 році, може свідчити лише про порушення ведення бухгалтерського обліку та відкриття казначейських рахунків, а не про фактичне отримання військовослужбовцями вказаної військової установи заробітної плати замість грошового забезпечення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 надбавка за вислугу років, як складова грошового забезпечення для військовослужбовців були передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, відповідно до якої грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 6 вищезгаданої постанови передбачено, що виплата надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу здійснюється в розмірах згідно з додатком 29, згідно якого розмір надбавки, відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням при вислузі 25 і більше років становить 40%.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, Постанова №1294 втратила чинність на підставі Постанови КМУ від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Пунктами 2,6 Постанови №704 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу здійснюється в розмірах згідно з додатком 16, яким передбачено, що розмір надбавки, відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, при вислузі 25 і більше років становить 50%.

Як вірно зазначено судом першої інстанції Кабінетом міністрів України прийнято постанову Про внесення змін до Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури від 27.12.2018 №1153, якою внесено зміни до Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1090, а саме доповнено пунктом 3(1), згідно з яким військовослужбовцям, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, надбавка за вислугу років виплачується щомісяця залежно від періоду проходження служби у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців.

Відтак, судом першої інстанції вірно зазначено, що лише після прийняття постанови КМУ від 27.12.2018 №1153 почала поширюватися дія Порядку№1090 на прокурорів, військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, слідчих органів прокуратури та інших працівників органів прокуратури.

При цьому, військовослужбовцям, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, надбавка за вислугу років виплачується щомісяця залежно від періоду проходження служби у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що так як дія Порядку №1090 почала поширюватись на прокурорів, військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, слідчих органів прокуратури та інших працівників органів прокуратури тільки після внесення змін на підставі постанови КМУ від 27.12.2018 Про внесення змін до Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури №1153, то дії військової прокуратури Західного регіону України щодо встановлення і виплати ОСОБА_1 з 01.01.2016 надбавки за вислугу років відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 №1090 Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури є протиправними.

Враховуючи наведене, вірним є висновок суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача, які полягають у не проведенні з ОСОБА_1 при звільненні його з військової служби всіх необхідних розрахунків належного йому грошового забезпечення.

З приводу стягнення з Військової прокуратури середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку при звільненні, та твердження апелянта про те, що при визначені розміру компенсації за затримку розрахунку при звільненні, судом необхідно враховувати розмір середнього заробітку, суму заборгованості, істотності та співмірності цієї частки порівняно з середнім заробітком працівника, та те, що відповідач є органом державної влади, фінансування якого здійснюється з державного бюджету, колегія суддів зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Відтак, оскільки законодавчими нормами які є спеціальними щодо спірних правовідносин, не врегульовано питання щодо порядку виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то застосуванню підлягають норми трудового законодавства, тобто норми Кодексу законів про працю України.

Так, згідно із частиною першою статті 116 та статті 117 та Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відтак, всі суми належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі ж невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 Кодексу законів про працю України відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звільнений зі служби з 15.01.2020.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, непоширення норм Кодексу законів про працю України на військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці. А питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що визначає порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. Разом з тим такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач повинен виплатити ОСОБА_1 його середній заробіток (грошове забезпечення) за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений Постановою КМУ від 08.02.1995р. №100, згідно положень абз. 1, 3 п. 2 розділу 2 Постанови № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відтак, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що середній заробіток повинен обчислюватися з грошового забезпечення за два останні місяці, які передували звільненню позивача зі служби, а саме: листопад та грудень 2019 року.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду з вищенаведених мотивів.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року у справі № 380/757/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 21.12.2020