Справа № 640/16621/20
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Фонду соціального страхування України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом Фонду соціального страхування України до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови №62162795, -

В С Т А Н О В И В :

Фонд соціального страхування України звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця ПодільськогоПодільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка Олександра Сергійовича від 06.07.2020 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №62162795.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Апелянт вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх обставин у справі.

Відповідачем не подано відзив на апеляційну скаргу, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 16.11.2017 у цивільній справі №431/4028/17 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: визнано звільнення ОСОБА_1 незаконним та скасовано наказ про його звільнення від 24.07.2017 за №01-219-к, виданий Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі Голови комісії з припинення директора С. Лапчик, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Старобільському районі Луганської області, стягнуто на користь ОСОБА_1 компенсацію за час вимушеного прогулу, відшкодування несвоєчасного розрахунку зі звільненим працівником та моральну шкоду.

Постановою Верховного Суду від 18.09.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано постанову Апеляційного суду Луганської області від 28.03.2018, рішення Старобільського районного суду Луганської області від 16.11.2017 залишено в силі.

Відповідно до платіжних доручень від 05.03.2020 №4088, №4090, №4091, №4092 рішення суду від 16.11.2017 цивільній справі №431/4028/17 в частині виплати на користь стягувача грошових сум боржником виконано добровільно.

Додатковим рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 17.03.2020 у справі №431/4028/17 доповнено рішення Старобільського районного суду Луганської області від 16.11.2017, поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Старобільському районі Луганської області з 01.08.2017.

Старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренком О.С. прийнято постанову від 28.05.2020 про відкриття виконавчого провадження №62162795 на підставі виконавчого листа Старобільського районного суду Луганської області від 02.04.2020 №431/4028/17 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Старобільському районі Луганської області з 01.08.2017.

Також старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренком О.С. прийнято постанову від 28.05.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №62162795.

12.06.2020 ОСОБА_1 звернувся з заявою до Начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), якою повідомив, що станом на 12.06.2020 постанова від 28.05.2020 не виконана, заявника на роботі не поновлено.

22.06.2020 Фонд соціального страхування України звернувся з клопотання про зупинення виконання за виконавчим листом №1540-08-1 до Старобільського районного суду Луганської області та заявою про визнання виконавчого листа №431/4028/17, виданого 02.04.2020 таким, що не підлягає виконанню.

Старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренком О.С. складено акт від 06.07.2020, яким встановлено, що відповідно до звернення стягувача від 12.06.2020 боржником судове рішення не виконано.

У зв`язку з невиконанням рішення Старобільського районного суду Луганської області від 16.11.2017 у цивільній справі №431/4028/17 старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренком О.С прийнято постанову від 06.07.2020 у виконавчому провадженні №62162795 про накладення штрафу.

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не зазначено та не додано доказів повідомлення державного виконавця про виникнення обставин, що перешкоджали виконанню рішення суду, також не надано доказів поважності причин невиконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404-VIII, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону № 1404-VIII установлено, що в разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством на державного виконавця покладено зобов`язання забезпечувати повне та своєчасне виконання боржником своїх обов`язків у межах виконавчого провадження та вживати відповідні заходи реагування, зокрема, у вигляді накладення штрафу в разі їх невиконання.

Разом з тим, застосування до боржника таких штрафних санкцій можливе за відсутності поважних причин, які фактично унеможливили своєчасне та повне виконання ним своїх обов`язків.

При цьому, такі причини повинні своєчасно повідомлятися боржником державному виконавцю і підлягають доведенню перед судом, оскільки входять до предмета доказування у справах цієї категорії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки на адресу Фонду соціального страхування України не надходили жодні документи, що передували прийняттю постанови від 06.07.2020 у виконавчому провадженні №62162795 про накладення штрафу, позивач був позбавлений можливості повідомити державного виконавця про наявність об`єктивних причин, які ускладнюють (унеможливлюють) виконання фондом рішення Старобільського районного суду Луганської області від 16.11.2017 у справі №431/4028/17.

Відповідно до клопотання про зупинення виконання за виконавчим листом від 22.06.2020 №1540-08-1, Фонд соціального страхування України 04.06.2020 отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.05.2020 №62162795.

Отже боржник був обізнаний про відкриття виконавчого провадження №62162795 з 04.06.2020.

Статтею 65 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону (частина перша). Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина друга).

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Позивач не надав державному виконавцю передбачених частиною другою статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" доказів виконання рішення суду про поновлення стягувача на раніше займаній посаді з 01.08.2017, а саме відповідного наказу (розпорядження) та запису до трудової книжки стягувача.

Зважаючи на викладене, постанова державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка Олександра Сергійовича від 06.07.2020 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №62162795 винесена правомірно.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з приписами частини першої ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фонду соціального страхування України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Лічевецький І.О.

Оксененко О.М.