Справа № 817/111/16
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22 грудня 2020 року

справа № 817/111/16

адміністративне провадження № К/9901/25614/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Ханової Р. Ф.,

суддів - Гончарової І. А., Олендера І. Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 5 вересня 2016 року (суддя Гломб Ю.О.)

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року (головуючий суддя Капустинський М.М., судді: Мацький Є.М., Шидловський В.Б.)

у справі № 817/111/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Скарб»

до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Скарб» (далі - позивач, Товариство) звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач, податковий орган) про зобов`язання податкового органу відобразити в інтегрованій картці суму відшкодування ПДВ та зобов`язати податковий орган подати висновок, щодо суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню.

Рівненський окружний адміністративний суд постановою від 5 вересня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року, позов задовольнив частково, зобов`язав податковий орган відобразити в інтегрованій картці Товариства зарахування суми відшкодування податку на додану вартість 1 200 000 грн, що підлягає у зменшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів - 21.01.2015 року, в день набрання законної сили судовим рішенням у справі № 817/3166/14, зобов`язав податковий орган скласти та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області висновок про суми відшкодування податку на додану вартість Товариству в розмірі 169 878,39 грн. В решті позовних вимог відмовив.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що виникнення недоїмки по особовому рахунку позивача в сумі 36 241 грн є наслідком винних дій відповідача.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, податковий орган подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Податковий орган, зокрема, зазначає, що оскільки станом на 30 липня 2015 року по інтегрованій картці платника рахувалась недоїмка в розмірі 36 241 грн, то відповідно сума 1 200 000 грн зарахувалась на погашення недоїмки.

Доводи касаційної скарги аналогічні доводам апеляційної скарги.

Відзив на касаційну скаргу податкового органу від позивача на адресу Суду не надходив, що не перешкоджає касаційному перегляду судових рішень.

На підставі розпорядження про призначення повторного автоматизованого розподілу 26 листопада 2020 року касаційна скарга передана на розгляд колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Ханової Р. Ф., Гончарової І. А., Олендера І. Я.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 6 листопада 2014 року Рівненським окружним адміністративним судом прийнято постанову у справі №817/3166/14 за позовом Товариства до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Податкові повідомлення-рішення від 18 жовтня 2013 року №, від 12 листопада 2013 року № та № визнано протиправними та скасовано в повному обсязі.

Податкове повідомлення-рішення від 18 жовтня 2013 року №44 визнано протиправним та скасовано в частині 3 323 257 грн. Цим податковим повідомленням-рішенням податковий орган зарахував суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 3 339 657 грн у зменшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів. Рівненський окружний адміністративний суд визнав такі дії податкового органу неправомірними.

Під час розгляду справи №817/3166/14 у суді апеляційної інстанції 21 січня 2015 року, Товариство частково відмовилося від позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення на суму 1 200 000 грн. Вказана сума залишилась з наступним призначенням: «підлягає врахуванню у зменшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів».

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду у справі №817/3166/14 від 21 січня 2015 відмову Товариства від позову в цій частині прийнято, постанову суду першої інстанції скасовано в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в сумі 1200000 грн, провадження у цій частині закрито, а в іншій частині постанова суду першої інстанції - залишена без змін.

В лютому-березні 2015 року позивачем подано уточнюючі розрахунки до податкової декларації з ПДВ, якими було заявлено відшкодування податку на поточний рахунок позивача. Уточнюючі розрахунки подавались до податкових декларації з ПДВ за період з травня 2012 року по вересень 2013 року включно на загальну суму 2 047 913 грн.

Починаючи з 28 квітня 2015 року по 29 липня 2015 року управлінням казначейства перераховано на поточний рахунок позивача відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 1 878 034,61 грн. Різниця, яка не відшкодована на поточний рахунок в банку платнику, складає 169 878,39 грн.

За приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Судами попередніх інстанцій установлено, що судове рішення у справі №817/3166/14 набрало законної сили 21 січня 2015 року. Починаючи з 14 травня 2015 року відповідачем проведено по особовому рахунку позивача суму 3 325 327 грн - «виключено з обліку від`ємного значення ПДВ із-за звернення в суд після дати сплати, судова ухвала №817/3166/14 від 24.10.2014».

Вказана ухвала свідчить про відкриття провадження у справі №817/3166/14. Таким чином, з моменту відкриття провадження у справі до внесення даних відповідачем до особового рахунку платника минуло двісті днів. Судове рішення за результатом розгляду справи на дату внесення цих даних чотири місяці як набрало законної сили.

При цьому, сума відшкодування ПДВ в розмірі 1 200 000 грн, від якої відмовився позивач і провадження у справі в цій частині було закрито, не була відображена у інтегрованій картці такого платника.

Вказані обставини не є спірними між сторонами. Більш того, в касаційній скарзі податковий орган зазначає, що дана некоректність відбулась у зв`язку з невірним заведенням даних в АРМ «Суди». У зв`язку з даним помилковим відображенням у платника виникла недоїмка.

30 липня 2015 року у Товариства виникає недоїмка з податку на додану вартість в сумі 36 241 грн, згідно з поданою платником податковою декларацією з ПДВ № від 19 липня 2015 року, термін сплати 30 липня 2015 року.

Сума податку 1 200 000 грн проведена лише 18 серпня 2015 року - «повідомлення про збільшення суми відшкодування за ф.В2 податкове повідомлення-рішення №, податкова декларація з податку на додану вартість № від 20.07.2012».

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що у випадку своєчасного проведення відповідачем по особовому рахунку позивача результатів розгляду справи №817/3166/14 (дата набрання судовим рішенням законної сили 21.01.2015 року) у платника податків вистачило б коштів, задекларованих в рахунок зменшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів - 1200 000 грн, щоб не виникала недоїмка в сумі 36 241 грн.

Вказаний висновок доводами касаційної скарги не спростований. Інших доводів, ніж існування недоїмки, податковим органом не наведено.

Враховуючи викладене, Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що виникнення недоїмки по особовому рахунку позивача в сумі 36 241 грн є наслідком винних дій відповідача із своєчасного не відображення судових рішень у справі №817/3166/14. Позивач, розраховуючи на переплату в сумі 1 200 000 грн, при поданні 19 липня 2015 року податкової декларації з ПДВ не сплатив суму зобов`язання в розмірі 36 241 грн.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено.

Згідно з частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 5 вересня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року у справі № 817/111/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Р. Ф. Ханова

І. А. Гончарова

І. Я. Олендер