Справа № 200/5481/20-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2020 року справа №200/5481/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 200/5481/20-а (головуючий І інстанції Бабаш Г.П.), складене у повному обсязі 01 жовтня 2020 року у м. Слов`янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, проведення розрахунків, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 7-РС від 30.04.2020 року про звільнення з військової служби у запас на підставі підпункту «д» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність);

- визнати протиправним та скасувати пункт шостий наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 107 від 30.04.2020 року про звільнення з військової служби за контрактом водія-електрика господарчого відділення взводу забезпечення ОСОБА_1 на підставі підпункту «д» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність);

- поновити його на посаді водія-електрика господарчого відділення взводу забезпечення у військовому званні «солдат» у військовій частині НОМЕР_1 ;

- провести з ним розрахунок за час вимушеного прогулу (а.с. 1-3).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 106-108).

ОСОБА_1 , не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що для звільнення військовослужбовця через службову невідповідність має бути виданий наказ про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби через службову невідповідність, а тільки потім має бути виданий наказ про його звільнення.

Вважає, що судом першої інстанції порушено норми Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (а.с. 114-115).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

22 грудня 2020 року до канцелярії суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Військової частини НОМЕР_1 , в якому відповідач наполягав на правомірності висновків суду першої інстанції.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу у званні солдат на посаді водія-електрика господарчого відділення взводу забезпечення військової частини НОМЕР_1 за контрактом (а.с. 6-7).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративно-господарчої діяльності) № 50 від 20 квітня 2020 року призначено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли знаходженню 90 літрів палива в легковому автомобілі солдата Мировського на території військової частини (а.с. 64).

Згідно акту службового розслідування, затвердженого командиром ВЧ НОМЕР_1 22 квітня 2020 року, встановлено порушення ОСОБА_1 перепускного режиму на об`єкті військової частини, систематичне ігнорування вимог командування щодо вимог статей 3, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ. За результатами розслідування запропоновано притягнути до дисциплінарної відповідальності винних осіб (а.с. 59-63).

22 квітня 2020 року прийнятий наказ № 107 про результати проведення службового розслідування, згідно якого визначено за порушення перепускного режиму на об`єкті військової частини, систематичне ігнорування вимог командування військової частини щодо вимог статей 3, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ розглянути на атестаційній комісії ВЧ на предмет подальшого проходження військової служби за контрактом водієм-електриком господарчого відділення взводу забезпечення, солдатом ОСОБА_1 (а.с. 71-72).

Службова характеристика позивача, затверджена 27 квітня 2020 року, містить висновки керівництва, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, доцільно звільнення з військової служби через службову невідповідність (а.с. 53).

На засіданні постійно діючої атестаційної комісії ВЧ НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, доцільно звільнення його з військової служби через службову невідповідність, що відображено в протоколі засідання № 1 від 27 квітня 2020 року (а.с.28, 50).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 30 квітня 2020 року № 7-рс ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 54).

Підставою звільнення з військової служби позивача, як зазначено в наказі, визначено звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30 квітня 2020 року № 107 ОСОБА_1 вважається таким, що справи та посаду здав і направлений до зарахування на військовий облік до Хмельницького обласного військового комісаріату. З 30 квітня 2020 року виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с. 5).

Суть спору в даній справі полягає у встановлені чи правомірно позивач був звільнений з займаної посади.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивача звільнено правомірно, вчинення дисциплінарного проступку, за який звільнено позивача не заперечно та не спростовано.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XIІ.

Статтею 19 даного Закону визначені загальні умови укладення контракту на проходження військової служби - військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Частина 5 статті 26 Закону № 2232 передбачає, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах, зокрема:

2) під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації):

д) через службову невідповідність. Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, установлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Частиною 3 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту в разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 51 Дисциплінарного статуту передбачено, що на сержантів (старшин), військової служби за контрактом, можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; е) пониження в посаді; є) пониження у військовому званні на один ступінь; ж) пониження у військовому званні на один ступінь з переведенням на нижчу посаду; з) позбавлення сержантського (старшинського) звання; и) звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю.

Відповідно до статті 83, абзацу 1 статті 84, абзацу 1 та 3 статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині). Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом від 20 квітня 2020 року відносно позивача призначено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли знаходженню 90 літрів палива в легковому автомобілі солдата ОСОБА_1 на території військової частини (а.с. 64).

Згідно акту службового розслідування, затвердженого командиром ВЧ НОМЕР_1 22 квітня 2020 року, встановлено порушення ОСОБА_1 перепускного режиму на об`єкті військової частини, систематичне ігнорування вимог командування щодо вимог статей 3, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ. За результатами розслідування запропоновано притягнути до дисциплінарної відповідальності винних осіб (а.с. 59-63).

22 квітня 2020 року прийнятий наказ № 107 про результати проведення службового розслідування, згідно якого визначено за порушення перепускного режиму на об`єкті військової частини, систематичне ігнорування вимог командування військової частини щодо вимог статей 3, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ розглянути на атестаційній комісії ВЧ на предмет подальшого проходження військової служби за контрактом водієм-електриком господарчого відділення взводу забезпечення, солдатом ОСОБА_1 (а.с. 71-72).

Згідно статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

На засіданні постійно діючої атестаційної комісії ВЧ НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, доцільно звільнення його з військової служби через службову невідповідність, що відображено в протоколі засідання № 1 від 27 квітня 2020 року (а.с.28, 50).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 30 квітня 2020 року № 7-рс ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 54).

Відповідно до статті 87 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Враховуючи вищевикладене, та те, що з моменту початку службового розслідування (20 квітня 2020 року) до звільнення позивача (30 квітня 2020 року) не пройшло місячного теміну, відтак, відповідачем не порушено процедуру звільнення.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що притягненню військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності повинно передувати встановлення факту невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків або порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку. Такий факт фіксується у висновку службового розслідування, а вид дисциплінарного стягнення повинен обиратися з врахуванням характеру та обставин учиненого правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки, а також тривалості військової служби та рівня знань про порядок служби.

У спірних правовідносинах підставою для звільнення зі служби у зв`язку із службовою невідповідністю був висновок службового розслідування про порушення позивачем пропускного режиму на об`єкті військової частини, систематичне ігнорування вимог командування військової частини.

При цьому, факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку у повній мірі підтверджується матеріалами службового розслідування.

Обґрунтовуючи протиправність звільнення позивач зазначає, що його було звільнено у зв`язку із сукупністю допущених ним дисциплінарних правопорушень два порушення форми одягу, за які його вже притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган.

Позивач посилається на порушення статті 91 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень.

Проте, як вірно зазначає суд першої інстанції дана позиція позивача спростовується матеріалами справи.

Підставою звільнення позивача, як вище встановлено, стало проведене службове розслідування, результати якого викладені в акті та наказі № 107 від 22 квітня 2020 року, висновки атестаційної комісії ВЧ НОМЕР_1 , викладені в протоколі постійно діючої атестаційної комісії військової частини НОМЕР_1 № 1 від 27 квітня 2020 року (а.с. 50).

При цьому в наказі про результати проведення службового розслідування визначено порушення ОСОБА_1 перепускного режиму на об`єкті військової частини (за яке позивач вперше притягується до відповідальності) та систематичне ігнорування вимог командування військової частини. Наказ № 107 від 22 квітня 2020 року про результати проведення службового розслідування оскаржений та скасований не був.

Згідно статті 106 даного статуту усі заохочення та дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця.

У разі зняття дисциплінарного стягнення у службовій картці військовослужбовця в розділі "Стягнення" робиться запис - коли й ким стягнення знято.

Якщо накладені на військовослужбовця такі дисциплінарні стягнення, як зауваження, догана і сувора догана, після закінчення року після їх накладення не були зняті і він не вчинив за цей час іншого правопорушення, за яке був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, у відповідній графі розділу "Стягнення" робиться запис про зняття стягнення у зв`язку із закінченням строку.

Стосовно систематичного ігнорування вимог командування, суд зазначає, що вказане підтверджується інформацією зі службової картки позивача, яка містить застосовані до нього стягнення протягом несення служби у 2016 2020 роках. Зокрема на позивача накладені стягнення 04.04.2020, 10.04.2020, які на дату притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, зняті чи скасовані не були.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про обґрунтованість застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби через службову невідповідність.

Аргументи позивача про те, що в спірних правовідносинах відповідач не вирішував питання про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення через службову невідповідність, у зв`язку з чим у відповідача не було підстав для видання наказу від 30 квітня 2020 року №107, яким позивача звільнено з підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 26 Закону №2232-XII, є безпідставними.

Особливістю звільнення через службову невідповідність полягає у тому, що контракт на проходження військової служби з особою припиняється (розривається), а особа звільняється з військової служби у відповідності до висновків атестаційної комісії.

Таким чином, доводи позивача про необхідність видання окремих наказів, а саме: про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення через службову невідповідність та про його реалізацію (шляхом звільнення з цих же підстав) є необґрунтованими.

У спірних правовідносинах наказ про звільнення через службову невідповідність був реалізований шляхом прийняття похідного від нього наказу, яким позивача виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення з 30 квітня 2020 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо необхідності відмови у задоволені позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 200/5481/20-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 200/5481/20-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 23 грудня 2020 року.

Судді Е.Г. Казначеєв

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова