Справа № 580/989/20
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/989/20 Суддя (судді) першої інстанції: В.В. Гаращенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді: Черпіцької Л.Т., суддів Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Зуєнка Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дію,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області ( далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 30.01.2020, щодо призначення позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії зі зменшення пенсійного віку на десять років, як особі, що працювала у зоні відчуження з 12 травня 1986 року по 13 травня 1986 року незалежно від кількості робочих днів відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

- скасувати рішення комісії при управлінні Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі від 01.04.2015 №4 про відмову у призначенні пенсії як особі, що працювала у зоні відчуження з 12 травня 1986 року по 13 травня 1986 року незалежно від кількості робочих днів відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити позивачу пенсію зі зменшення пенсійного віку на десять років, як особі, що працювала у зоні відчуження з 12 травня 1986 року по 13 травня 1986 року незалежно від кількості робочих днів відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначав, що у січні 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області з заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». До заяви надав необхідні документи для призначення пенсії , в тому числі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та довідку з підприємства з якого позивач відправлений на ліквідацію. Однак Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області безпідставно вирішило, що всі надані документами не доводять факту участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зменшення пенсійного віку на десять років, як особі, що працювала у зоні відчуження з 12 травня 1986 року по 13 травня 1986 року незалежно від кількості робочих днів відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796 (далі Закон № 796).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області розглянути питання про призначення ОСОБА_1 пенсії зі зменшення пенсійного віку на десять років, як особі, що працювала у зоні відчуження з 12 травня 1986 року по 13 травня 1986 року незалежно від кількості робочих днів відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині даного рішення.

Позовні вимоги в частині оскарження рішення комісії при управлінні Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі від 01.04.2015 №4 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії - залишено без розгляду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подало апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме неврахування судом пропуску позивачем строку звернення до суду, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов залишити без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вваажає рішення суду законним і обгрунтованим та просить залишити його в силі.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням, загальний стаж роботи становить 25 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 5 років, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - 10 років.

У 2015 році, маючи повні 50 років, позивач звернувся до Катеринопільського відділення ПФУ з заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, керуючись вищевказаною статтею, але рішенням від 01.04.2015 року №4 комісії при управлінні йому відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю первинних документів, які б підтверджували періоди роботи в зоні відчуження та давали право на призначення пенсії.

Позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою від 09.01.2020 року.

До заяви позивач надав, зокрема, наступні документи: копію трудової книжки; довідку (без номера і дати), видану колгоспом ім. Горького Переяслав-Хмельницького району Київської області; довідку від 01.10.2014 № 04-04/225 видану комунальною установою «Трудовий архів Переяслав - Хмельницького району» в якій зазначено, що позивач працював в колгоспі ім.. Горького с. Єрковці з червня 1982 року по 12 квітня 1983 року та з 01.06.1985 до 31.12.1988 із зазначенням вироблених трудоднів; копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії від 26.01.1993.

Листом від 30.01.2020 №94/Б-10 повідомлено, що врахувати довідку колгоспу ім. Горького неможливо, оскільки вона не зареєстрована належним чином, а також у ній не зазначено підстави її видачі. Крім того, за її змістом неможливо визначити кількість днів і коли саме позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Оскільки первинні документи, які б підтверджували участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відсутні, головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області прийнято рішення від 01.04.2015 № 4 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Для призначення пенсії лише за наявності посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС законодавчих підстав немає.

Вважаючи вказану відмову неправомірною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Апелянт у скарзі ставить під сумнів законність рішення суду першої інстанції тільки в частині висновків про дотримання позивачем строку звернення до суду. Оскільки колегія суддів розглядає справу в межах апеляційної скарги, то і оцінку судового рішення даватиме в цій частині.

Щодо строку на оскарження рішення комісії при управлінні Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі від 01.04.2015 №4 про відмову у призначенні пенсії окружний суд дійшов правильного висновку, що позивач пропустив строк для звернення до суду без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

В силу положень ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З наведених норм процесуального закону вбачається, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

В контексті наведеного, суд першої інстації взяв до уваги те , що позивач не заперечував тієї обставини, що знав про оскаржене рішення від 01.04.2015 №4, однак не подав заяву про визнання поважними причин пропуску шестимісячного строку звернення до суду, тому суд констатував, що в цій частині строк позивачем пропущено без поважних причин.

За ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.,

Пунктом 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції у частині залишення без розгляду позовних вимог про визнання протиправним рішення відповідача від 01.04.2015 №4 законним та обгрунтованим.

Окружний суд, частково задовольняючи позов, звернув увагу, що законодавством не обмежено кількість разів звернення за призначенням пенсії.

Позивач оскаржує відмову відповідача в призначенні пенсії, викладену у листі від 30.01.2020 №94/Б-10 на заяву від 09.01.2020.

До суду позивач звернувся 23.03.2020, тобто з дотриманням шестимісячного строку звернення за захистом порушених прав.

Висновок суду відповідає обставинам справи.

Проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2020 року.

Головуючий суддяЛ.Т.Черпіцька
Судді: О.Є.Пилипенко
Я.М.Собків