Справа № 1.380.2019.004878
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року

Київ

справа № 1.380.2019.004878

адміністративне провадження № К/9901/21767/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 1.380.2019.004878

за позовом ОСОБА_1 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання надати адміністративну послугу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 серпня 2020 року, ухвалену колегією суддів у складі: головуючого судді Шавеля Р.М., суддів Улицького В.З., Кузьмича С.М.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. 23 вересня 2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради (далі - відповідач 1), Львівської міської ради (далі - відповідач 2), треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ), у якому, із урахуванням остаточно сформульованих під час судового розгляду позовних вимог, просила:

1.1. визнати відповідь Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 13 травня 2019 року № 33-1334 та бездіяльність Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо надання адміністративної послуги за заявою від 26 квітня 2019 року № 3-Т-50296/АП-Л-3 протиправними;

1.2. зобов`язати Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради надати адміністративну послугу за заявою від 26 квітня 2019 року № 3-Т-50296/АП-Л-3.

2. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі рішення суду позивач та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є власниками квартири площею 62 кв. м, яка виділена в натурі із квартири АДРЕСА_1 . Власники вказаної квартири подали заяву про державну реєстрацію речових прав на виділену в натурі квартиру до державного реєстратора. Проте, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно розгляд заяви зупинено у зв`язку із відсутністю документа, який підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Відтак, 26 квітня 2016 року позивач згідно з інформаційною карткою адміністративних послуг, затвердженою рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 9 лютого 2018 року № 120, подала заяву з доданими документами в центр надання адміністративних послуг на отримання послуги: надання дозволу на впорядкування нумерації квартир та присвоєння їм окремих номерів. Листом від 13 травня 2019 року № 33-1334 Личаківська районна адміністрація повідомила позивача про те, що з даного питання було надано вичерпну відповідь листом районної адміністрації від 7 листопада 2018 року № 33-3842. Позивач не погоджується із такою відповіддю та, відповідно, бездіяльністю відповідача, оскільки до заяви про надання адміністративної послуги надані всі необхідні документи, які належним чином завірені, підписані та перевірені адміністратором ЦНАП.

Установлені судами фактичні обставини справи

3. Згідно з рішенням Личаківського районного суду від 15 листопада 2016 року та постановою Апеляційного суду Львівської області від 5 листопада 2018 року у справі № 463/794/15-ц, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 25 вересня 2018 року, виділено у спільну сумісну власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у натурі частку із квартири АДРЕСА_1 , що є у спільній частковій власності з окремим виходом на дерев`яні сходи.

4. 10 квітня 2019 року позивач подала заяву до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Тракало О.Б. про проведення державної реєстрації права власності квартири, розташованої за адресою:

АДРЕСА_2 . Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Тракало О.Б. від 16 квітня 2019 року № 46497812 зупинено розгляд заяви ОСОБА_1 від 10 квітня 2019 року, оскільки не подано документ, який підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адресу.

6. З метою присвоєння адреси квартирі, а саме окремого номера квартири АДРЕСА_1 , позивач, а також ОСОБА_2 (в особі представника ОСОБА_5 ), ОСОБА_3 , звернулися 26 квітня 2019 року із заявою до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради. До заяви ними долучено копії судових рішень, технічного паспорту, довідка про кількість та нумерацію квартир в будинку, акт обстеження квартири, копії паспорту, довіреності, копія рішення державного реєстратора.

7. Наведеній заяві присвоєний вхідний номер № З-Т-50296/АП-Л-33 від 26 квітня 2019 року.

8. 13 травня 2019 року Личаківська районна адміністрації Львівської міської ради листом №33-1334 повідомила заявників про те, що з даного питання ОСОБА_1 надано вичерпну відповідь листом Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 7 листопада 2018 року № 33-3842.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

9. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року позов задоволено.

9.1. Визнано відповідь відповідача Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 13 травня 2019 року № 33-1334 та бездіяльність Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо надання адміністративної послуги за заявою від 26 квітня 2019 року № 3-Т-50296/АП-Л-3 протиправними.

9.2. Зобов`язано Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради надати адміністративну послугу за заявою від 26 квітня 2019 року № 3-Т-50296/АП-Л-3

10. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що до заяви ОСОБА_1 та інших заявників № З-Т-50296/АП-Л-33 від 26 квітня 2019 року долучені всі належні документи відповідно до інформаційної картки адміністративних послуг, що підтверджується описом прийнятих документів адміністратора Управління адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради (ЦНАП м. Львова).

10.1. Оскільки для отримання адміністративної послуги позивачем надані всі необхідні документи, відповідь Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, а відповідно й бездіяльність Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо надання адміністративної послуги за заявою від 26 квітня 2019 року № З-Т-50296/АП-Л-33 є протиправними.

10.2. Таким чином, з метою належного захисту прав позивача належить зобов`язати Личаківську районної адміністрації Львівської міської ради надати адміністративну послугу за заявою № З-Т-50296/АП-Л-33 від 26 квітня 2019 року.

11. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради подала апеляційну скаргу.

12. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 серпня 2020 року апеляційну скаргу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково.

12.1. Визнано протиправною та скасовано відмову Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, яка викладена в листі від 13 травня 2019 року № 33-1334, в наданні адміністративної послуги щодо надання дозволу на впорядкування нумерації квартир та присвоєння квартирі окремого номеру.

12.2. Зобов`язано Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради повторно розглянути заяву від 26 квітня 2019 року № З-Т-50296/АП-Л-33, подану ОСОБА_2 (в особі представника ОСОБА_5), ОСОБА_1, ОСОБА_3, щодо надання адміністративної послуги по наданню дозволу на впорядкування нумерації квартир та присвоєнню окремого номеру квартири АДРЕСА_1 , та повідомити в установлені строки про результат надання адміністративної послуги (про прийняття розпорядження про надання дозволу на впорядкування нумерації квартир та присвоєння їм окремих номерів або про відмову у наданні такої послуги).

12.3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

13. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що за результатами розгляду поданих позивачем документів відповідачем 1 прийнято в установлені строки рішення про відмову в наданні адміністративної послуги, тому відповідачем 1 не було допущено протиправної бездіяльності щодо надання адміністративної послуги за заявою від 26 квітня 2019 року № З-Т-50296/АП-Л-33.

13.1. Із змісту відповіді від 13 травня 2019 року № 33-1334 слідує, що причини неможливості надання адміністративної послуги щодо надання дозволу на впорядкування нумерації квартир та присвоєння їм окремих номерів визначені відповідачем 1 у листі від 7 листопада 2018 року № 33-3842, який стосувався попереднього аналогічного звернення позивача. Разом з тим, такий зміст відповіді не враховує перелік поданих позивачем та іншими заявниками документів, які долучені до заяви від 26 квітня 2019 року № З-Т-50296/АП-Л-33. Натомість, без проведення їх дослідження відповідачем 1 фактично відмовлено у наданні адміністративної послуги з огляду на попереднє аналогічне звернення позивача, хоча будь-яких доводів про ідентичність цих звернень, наданого до них переліку документів відповідачем 1 не наведено. Таким чином, відмова відповідача 1 в наданні адміністративної послуги не ґрунтується на всебічному і повному дослідженні поданих позивачем документів, а її зміст не окреслює причини цієї відмови.

13.2. Обираючи правильний спосіб захисту порушених прав позивача, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов`язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. За своєю правовою природою повноваження відповідача щодо надання адміністративної послуги по впорядкуванню нумерації квартир та присвоєння їм окремих номерів є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу, отже належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання їй адміністративної послуги разом з долученими до неї документами.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції

14. 28 серпня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій скаржниця просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року та залишити в силі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року.

15. У касаційній скарзі скаржниця посилається, як на підставу касаційного оскарження, на пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з посиланням на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

15.1. Зокрема, зазначає, що на підставі аналізу положень статей 1, 5, частини п`ятої статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги» від 6 вересня 2012 року № 5203-VI (далі - Закон № 5203-VI) можна зробити висновок, що при поданні суб`єкту надання адміністративних послуг повного пакету документів згідно із інформаційною карткою, останній зобов`язаний надати таку послугу. Суб`єкту надання адміністративних послуг забороняється вимагати від суб`єкта звернення додаткові документи, не передбачені законом.

15.2. Вказує на те, що суд апеляційної інстанції прийшов до помилкового висновку щодо дискреційних повноважень суб`єкта надання адміністративних послуг, оскільки Закон № 5203-VI не передбачає право останнього діяти на власний розсуд.

16. Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2019 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

17. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 22 грудня 2020 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до частини першої статті 345 КАС України.

Позиція інших учасників справи

18. 23 листопада 2020 року від Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому відповідач 1 проти доводів та вимог касаційної скарги заперечує та просить залишити таку без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанцій - без змін. Вказує на те, що Личаківською районною адміністрацією Львівської міської ради правомірно надано оспорювану відповідь, оскільки заявниками до заяви від 26 квітня 2019 року № З-Т-50296/АП-Л-33 було подано не повний пакет документів.

19. Від інших учасників справи відзиви на касаційну скаргу не надходили, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.

Позиція Верховного Суду

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

20. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

21. Відповідно до частини першої статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

22. Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно- правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

23. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України касаційний перегляд оскаржуваних судових рішень Верховним Судом здійснюється в межах доводів касаційної скарги, тобто в частині незгоди позивача з обраним судом апеляційної інстанції способом захисту порушених прав позивача.

24. Згідно з ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 8 жовтня 2020 року касаційне провадження у справі відкрито з підстав визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України з метою перевірки доводів касаційної скарги про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

25. Зі змісту касаційної скарги слідує, що зазначені у ній доводи стосуються незгоди скаржниці із висновком суду апеляційної інстанції щодо віднесення вирішення спірного питання до дискреційних повноважень відповідача 1 як суб`єкта надання адміністративних послуг, оскільки Закон № 5203-VI, на думку скаржниці, не передбачає право останнього діяти на власний розсуд.

26. Оскільки судове рішення суду апеляційної інстанції оскаржуються лише в частині зобов`язання Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради повторно розглянути заяву від 26 квітня 2019 року № З-Т-50296/АП-Л-33, подану ОСОБА_2 (в особі представника ОСОБА_5), ОСОБА_1, ОСОБА_3, щодо надання адміністративної послуги по наданню дозволу на впорядкування нумерації квартир та присвоєнню окремого номеру квартири АДРЕСА_1 , та повідомити в установлені строки про результат надання адміністративної послуги (про прийняття розпорядження про надання дозволу на впорядкування нумерації квартир та присвоєння їм окремих номерів або про відмову у наданні такої послуги), то Верховний Суд зазначає, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає касаційному перегляду виключно в означеній частині. В іншій частині рішення суду апеляційної інстанції не оцінюється судом касаційної інстанції.

27. Із обсягу встановлених обставин у цій справі судами попередніх інстанцій слідує, що спір виник у зв`язку з формальною відповіддю відповідача 1 на заяву позивачів про надання адміністративної послуги (надання дозволу на впорядкування нумерації квартир та присвоєння їм окремих номерів), яка не була розглянута відповідачем у належний спосіб.

28. Правові засади реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері надання адміністративних послуг визначаються Законом України "Про адміністративні послуги" від 06 вересня 2012 № 5203-VI (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 5203-VI).

29. Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 5203-VI наведені у ньому терміни вживаються в такому значенні: адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону; суб`єкт звернення - фізична особа, юридична особа, яка звертається за отриманням адміністративних послуг; суб`єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.

30. Основні вимоги до регулювання надання адміністративних послуг встановлені статтею 5 Закону № 5203-VI, пункт 6 частини першої якої передбачає, що виключно законами, які регулюють суспільні відносини щодо надання адміністративних послуг, встановлюються перелік підстав для відмови у наданні адміністративної послуги.

31. Порядок надання адміністративних послуг визначено у статті 9 Закону № 5203-VI, частинами першою, п`ятою - шостою якої передбачено, що адміністративні послуги надаються суб`єктами надання адміністративних послуг безпосередньо або через центри надання адміністративних послуг.

Перелік та вимоги до документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, визначаються законом.

Забороняється вимагати від суб`єкта звернення документи або інформацію для надання адміністративної послуги, не передбачені законом.

32. Згідно із Положенням про Личаківську районна адміністрація Львівської міської ради, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 1 листопада 2016 року № 977, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради є виконавчим органом Львівської міської ради відповідно до ухвали міської ради від 26 травня 2016 року № 505 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів», утвореним відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

33. До компетенції районної адміністрації належать такі повноваження, зокрема, присвоєння поштових адрес на об`єкти нерухомого майна у порядку визначеному виконавчим комітетом (пункт 4.37 вказаного Положення).

34. Рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 9 лютого 2018 року № 120 затверджено інформаційні картки адміністративних послуг, суб`єктами надання яких є районні адміністрації.

35. Інформаційною карткою адміністративної послуги надання дозволу на впорядкування нумерації квартир та присвоєння їм окремих номерів визначено перелік документів необхідних для отримання адміністративної послуги:

заява від власника (співвласників) чи наймачів будинку (квартири) на ім`я голови районної адміністрації;

завірені копії правовстановлюючих документів (свідоцтво про право власності, свідоцтво про право на спадщину, договір купівлі-продажу, дарування, міни тощо), технічного паспорта на нерухоме майно на момент набуття права власності та реєстраційного посвідчення або інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яку формує суб`єкт надання адміністративної послуги,

довідка про кількість та нумерацію квартир у будинку, видана організацією, яка обслуговує житловий фонд (управителем, ОСББ),

акт обстеження будинку (квартири), виданий організацією, яка обслуговує житловий фонд (управителем, ОСББ),

завірена копія паспорта громадянина України (всіх заповнених сторін).

36. Результатом надання адміністративної послуги є розпорядження голови районної адміністрації про надання дозволу на впорядкування нумерації квартир та присвоєння їм окремих номерів або відмова у наданні адміністративної послуги, яка доводиться до відома одержувача у письмовій формі з посиланням на чинне законодавство, з мотивацією відмови та роз`ясненням відповідно до встановленого порядку.

37. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що у межах спірних правовідносин у разі надання суб`єктом звернення всіх документів, вичерпний перелік яких визначено інформаційною карткою адміністративної послуги, результатом надання адміністративної послуги має бути розпорядження голови районної адміністрації про надання дозволу на впорядкування нумерації квартир та присвоєння їм окремих номерів. Одночасно, у разі невідповідності наданих суб`єктом звернення документів зазначеному переліку, суб`єкт надання адміністративних послуг виносить рішення про відмову у наданні адміністративної послуги, яке має бути аргументовано з посиланням на чинне законодавство, мотивацією такої відмови та роз`ясненнями відповідно до встановленого порядку надання адміністративної послуги.

38. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

39. Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

40. Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

41. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

42. Отже, з аналізу вказаної норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, а суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

43. Якщо ж таким суб`єктом владних повноважень на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

44. Критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для досягнення справедливого результату внаслідок розгляду відповідного звернення заявника за отриманням адміністративної послуги та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення у межах дискреційних повноважень.

45. Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.

46. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 травня 2019 року у справі №826/17220/17, від10 вересня 2020 року у справі №806/965/17.

47. У цій справі судами попередніх інстанцій із змісту відповіді від 13 травня 2019 року № 33-1334 встановлено, що причини неможливості надання адміністративної послуги щодо надання дозволу на впорядкування нумерації квартир та присвоєння їм окремих номерів визначені відповідачем у листі від 7 листопада 2018 року № 33-3842, який стосувався попереднього аналогічного звернення позивача. Разом з тим, такий зміст відповіді не враховує перелік поданих позивачем та іншими заявниками документів, які долучені до заяви від 26 квітня 2019 року № З-Т-50296/АП-Л-33. Натомість, без проведення їх оцінки відповідачем 1 відмовлено у наданні адміністративної послуги з огляду на попереднє звернення позивача, хоча будь-яких доводів про ідентичність цих звернень та наданого до них переліку документів відповідачем 1 не наведено. Тобто фактично заява позивачів не була розглянута відповідачем по суті порушеного у ній питання.

48. У межах спірних правовідносин у даній справі рішення відповідача 1 про надання адміністративної послуги щодо надання дозволу на впорядкування нумерації квартир та присвоєння їм окремих номерів або відмову у наданні адміністративної послуги є адміністративним актом, прийняттю якого передує визначена законом адміністративна процедура. Так, до повноважень відповідача 1 належить перевірка відповідності наданих суб`єктом звернення документів.

49. У наведеному контексті, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що повноваження відповідача 1 щодо надання адміністративної послуги по впорядкуванню нумерації квартир та присвоєння їм окремих номерів є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу, а тому адміністративний суд не може перебирати на себе його функцій.

50. Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції в частині обрання ним способу захисту порушеного права позивачів шляхом зобов`язання Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради повторно розглянути їх заяву.

51. Доводи та аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанцій і свідчать про незгоду заявника із правовою оцінкою судами обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

52. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

53. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

54. На підставі викладеного, Верховний Суд констатує, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд апеляційної інстанцій під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідно підстави для скасування чи зміни оскарженого рішення суду апеляційної інстанції відсутні.

55. Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

56. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Висновки щодо розподілу судових витрат

57. З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 серпня 2020 року у справі № 1.380.2019.004878 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк В.М. Соколов