Справа № 200/9523/20-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 р. Справа№200/9523/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обумовлені тим, що відповідачем при розрахунку пенсії до мінімального її розміру було включено додаткові пенсійні складові, що не відповідає очікуванням позивача та є приводом звернутися до суду з вимогами про:

визнання протиправними дій Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області щодо включення додаткових виплат до пенсії в рахунок мінімальної пенсії;

зобов`язання Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити додаткові виплати до пенсії у вигляді доплати за поднормативний стаж, підвищення за ст. 27 на 11,5%, доплата до індексації, як додаткові суми до мінімального розміру пенсії за віком.

Ухвалою суду від 19.10.2020 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до прийняття рішення по справі. Прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Призначено засідання по справі на 04.11.2020 року.

06.11.2020 року відповідач надав відзив на позовну заяву, згідно змісту якого проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначив, що пенсія обчислена за документами, наявними в пенсійній справі та у відповідності до чинного законодавства.

Згідно частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на зазначене, оскільки у судове засідання не прибули представники сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , адреса реєстрації згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Маріупольське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області, є органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №384/2011.

Як не заперечується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Маріупольському ОУ ПФУ та отримуєте пенсію за віком, призначену у відповідності до п.7-2 прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 №1058 „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, справа № 263/12862/17, від 22 грудня 2017 року, визнано дії Центрального об`єднаного Управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя щодо відмови у нарахуванні ОСОБА_1 мінімальної пенсії у розмірі 1130грн. з червня 2016 року по грудень 2016 року, з грудня 2016 року у розмірі 1247грн., з травня 2017 року 1312грн. та відрахування процента зменшення за достроковий вихід на пенсію від мінімальної пенсії, - протиправними. Зобов`язано Центральне об`єднане Управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області зарахувати ОСОБА_1 в стаж роботи період роботи з 09.02.2015 року по 26.04.2017 року з травня 2017 року; нараховувати та виплатити (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 пенсію у розмірі 1130грн. з червня 2016 року по грудень 2016 року, з грудня 2016 року у розмірі 1247грн., з травня 2017 року 1312грн. та підвищити розмір пенсії за віком відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 11,5%, як особі, яка виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку з 01.06.2016 року (з моменту поновлення пенсії).

На виконання рішення суду, відповідачем було зроблено перерахунок. Проте позивач з перерахунком не погодився, що і спричинило звернення до суду.

З приводу строку звернення до суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права (права на перерахунок пенсії у визначеному законодавством порядку), легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.

Суд, вирішуючи питання про застосування до позивача строків, визначених статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України при зверненні з адміністративним позовом щодо визнання неправомірними дій Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області при розгляді заяви про перерахунок пенсії, повинен перевірити правомірність дій пенсійного органу при розгляді заяви позивача про її перерахунок та взяти до уваги права особи на гарантований Конституцією України та міжнародними актами права на судовий захист.

Враховуючи викладене, суд вважає, що рішення повинно бути прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального права, які гарантують право на соціальний захист у старості та додержанням норми процесуального права, а саме щодо права особи на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спору у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту права на соціальний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Також слід зазначити, що процесуальний закон у частині визначення строків звернення до суду не містить особливостей стосовно спорів у сфері соціального захисту, зокрема, тих, що стосуються регулярних (щомісячних тощо) виплат, які держава в особі її уповноважених суб`єктів владних повноважень з власної вини протягом тривалого часу не виплачувала такій фізичній особі пенсію або виплачувала у неповному розмірі.

Водночас право на пенсію в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.

Протиправна невиплата пенсії або протиправне невідновлення виплати пенсії, яке сталося з вини держави в особі її компетентних органів (зокрема, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, Пенсійного фонду України) може бути віднесене до триваючих правопорушень, оскільки суб`єкт владних повноважень - відповідний орган Пенсійного фонду України - протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) стосовно пенсіонера, чим порушує його/її право на соціальних захист - пенсійне забезпечення.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Таким чином, норми статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку виплатою недоплаченої суми пенсії. Зважаючи на те, що не проведення виплати належної суми пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, виплати недоплаченої суми пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком.

Вищезазначений висновок узгоджується з висновком Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, вказаним в постанові від 24.11.2020 року по справі № 815/460/18.

Таким чином строки в даній адміністративній справі застосуванню не підлягають.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 47 Закону України від 09.07.2003 №1058-VI Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-VI) пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Судом враховані положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952), яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд застосовує положення Конституції України, згідно яких в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України). Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Тобто всі вищезазначені висновки вказують на гарантоване пенсійне забезпечення позивача з боку держави. Проте таке пенсійне забезпечення було обмежене, а в подальшому захищене та відновлене в повній мірі рішенням суду. Разом з цим, суми пенсії, які присуджені позивачу, не виплачені в повній мірі, що не відповідає логічним сподіванням ОСОБА_1 , і що спричинило виникнення даного адміністративного спору.

Статтею 28 Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV встановлено за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст. 27 зазначеного Закону, але не більш як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком. При цьому наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Пунктом 41 Прикінцевих положень Закону № 1058 збережено встановлення мінімального розміру пенсії за віком та доплати за понаднормовий стаж за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу. Це стосується тих осіб, пенсії яким призначені до 01.10.2011 р. та після 01.10.2011 р., не перераховувалися з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу, набутого після призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Відповідно до п. 3(1) Постанови КМУ від 20.02.2019 року № 124, в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, установлено, що з 1 липня 2019 р. в разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії (крім пенсії за особливі заслуги перед Україною) в осіб, які отримують пенсію, призначену відповідно до Закону з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону, не досягає 2000 гривень, таким особам надається доплата до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

У зв`язку із зазначеним, з 01.07.2019, після масового перерахунку у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір пенсії ОСОБА_1 за віком обчислений з урахуванням загального стажу 35 років 11 міс. 18 днів (стаж враховано по 28.02.2019) та заробітної плати за період з 01.12.1979 по 30.11.1984 та з 01.07.2000 по 31.12.2014 (149 міс.) складав 2000,00 грн., де: коефіцієнт стажу - 0,35917 (ст.. 25 ЗУ), середньомісячний заробіток - 2857,72 грн. (проіндексований середній заробіток за 2016 - 4404,35 грн., інд. к-т з-ку - 0,64884), (ст. 40 ЗУ), розмір пенсії за віком - 1026,41 грн. (ст. 27 ЗУ), доплата до прожиткового мінімуму (до 1564,00 грн.) - 537,59 грн. (абз.1 ч. 1 ст. 28 ЗУ), (абз.1 ч. 1 ст. 28 ЗУ), доплата за понаднормовий стаж - 51,32 грн. (1026,41 *5%), (абз.2 ч. 1 ст. 28 ЗУ), Загальний розмір пенсії - 1615,32 грн., розмір підвищення згідно рішення суду (11,5%) - 118,04 грн. (1026,41 грн.* 11,5%), Доплата до 100,00 грн. індексації 01.03.2019 - 21,57 грн., загальний розмір пенсії - 1754,93 грн. доплата до 2000,00 грн. 01.07.2019 - 245,07 грн. (п. 3 пост. КМУ №124 від 20.02.2019, із змінами, внесеними пост. КМУ №543 від 26.06.2019).

З 01.12.2019, після масового перерахунку у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не змінився та складає 2000,00 грн., де: коефіцієнт стажу - 0,35917 (ст. 25 ЗУ), середньомісячний заробіток - 2857,72 грн. (проіндексований середній заробіток за 2016 - 4404,35 грн., інд. к-т з-ку - 0,64884), (ст. 40 ЗУ), розмір пенсії за віком - 1026,41 грн. (ст. 27 ЗУ), доплата до прожиткового мінімуму (до 1638,00 грн.) - 611,59 грн. (абз.1 ч. 1 ст. 28 ЗУ), (абз.1 ч. 1 ст. 28 ЗУ), доплата за понаднормовий стаж - 51,32 грн. (1026,41 *5%), (абз.2 ч. 1 ст. 28 ЗУ), загальний розмір пенсії - 1689,32 грн., розмір підвищення згідно рішення суду (11,5%) - 118,04 грн. (1026,41 грн* 11,5%). Загальний розмір пенсії - 1807, 36 грн. Доплата до 2000, 00 грн. 01.07.2019 - 192,64 грн. (п. 3 пост. КМУ №124 від 20.02.2019, із змінами, внесеними пост. КМУ №543 від 26.06.2019).

З 01.05.2020 проведено масовий перерахунок пенсій у відповідності до постанови КМУ № 251 від 01.04.2020 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році».

Підпунктом 1 ч. 2 постанови КМУ "Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році" №251, передбачено, що перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058, затвердженим постановою КМУ від 20.02,2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.

Отже, з 01.05.2020 пенсії, призначені відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058, були перераховані з урахуванням проіндексованої середньої заробітної плати по Україні за 2016 рік - 4888,83 грн. (4404,35 грн.*1,11). Підпунктом 2 ч.2 Постанови КМУ №251 передбачено, якщо після індексації розмір пенсії збільшився менш ніж на 100,00 грн., до пенсії встановлюється доплата до 100,00 грн. індексації 01.05.2020.

В результаті перерахунку розмір пенсії позивача за віком з 01.05.2020 став складати 2100,00 грн., де: Коефіцієнт стажу - 0,35917 (ст. 25 ЗУ), середньомісячний заробіток - 3172,07 грн. (проіндексований середній заробіток за 2016 - 4888,83 грн. (4404,35 грн.*1,11), інд. к-т з-ку - 0,64884), (ст. 40 ЗУ), розмір пенсії за віком - 1139,31 грн. (ст.. 27 ЗУ), доплата до прожиткового мінімуму (до 1638,00 грн.) - 498,69 грн. (абз.1 ч. 1 ст. 28 ЗУ), (абз.1 ч. 1 ст. 28 ЗУ), доплата за понаднормовий стаж - 56,97 грн. (1139,31 *5%), (абз.2 ч. 1 ст. 28 ЗУ), загальний розмір пенсії - 1694,97 грн., розмір підвищення згідно рішення суду (11,5%) - 118,04 грн.(1026,41 грн.*11,5%), загальний розмір пенсії - 1813,01 грн., доплата до 100,00 грн. індексації 01.05.2020 - 94,35 грн. Доплата до 2000,00 грн. 01.07.2019, до 2100,00 грн. 01.05.2020 - 192,64 грн.(п. 3 пост. КМУ №124 від 20.02.2019, із змінами, внесеними Пост. КМУ №543 від 26.06.2019, Пост. КМУ №251 від 01.04.2020).

Тобто, пенсія ОСОБА_1 підлягала індексації з 01.05.2020, та її розмір, збільшився на 5,65 грн. (став складати 1813,01 грн., а був до індексації 1807,36 грн.), тому відповідно постанови КМУ №251 до пенсії була встановлена доплата до 100,00 грн. індексації 01.05.2020 в сумі 94,35 грн. Отже, розмір пенсії підвищився не менш ніж на 100,00 грн., як то було передбачено чинним законодавством.

Таким чином суд вважає, що пенсія обчислена за документами, наявними в пенсійній справі, у відповідності до чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної

сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Стойка