Справа № 560/49/20
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/49/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Польовий О.Л.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

16 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Іваненко Т.В. ,

за участю: секретаря судового засідання: Шпикуляка Ю.В.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Хмельницької області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Хмельницької області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Хмельницької області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 14.11.2019 №55 про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю із виключенням із Єдиного реєстру адвокатів України.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року позов задоволено:

-визнано протиправним та скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Хмельницької області від 14.11.2019 №55 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю із виключенням із Єдиного реєстру адвокатів України.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

10 листопада 2020 року від позивача через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні позивач заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та просить відмовити в її задоволенні.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повноважного представника для участі в судовому засіданні не направив.

У відповідності до вимог ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 01.07.2019 на адресу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Хмельницької області надійшла скарга ОСОБА_2 на дії адвоката ОСОБА_1 .

Рішенням від 21.08.2019 №31 Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Хмельницької області порушила відносно позивача дисциплінарну справу.

06.08.2019 на адресу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Хмельницької області надійшла скарга ОСОБА_3 на дії адвоката ОСОБА_1 .

Рішенням відповідача від 21.08.2019 №33 відносно ОСОБА_1 порушено дисциплінарну справу.

01.10.2019 на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Хмельницької області вирішено дисциплінарну справу за скаргою ОСОБА_2 та дисциплінарну справу за скаргою ОСОБА_3 слухати як одну дисциплінарну справу щодо ОСОБА_1 .

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Хмельницької області від 14.11.2019 №55 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до останнього дисциплінарне стягнення у виді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю із виключенням із Єдиного реєстру адвокатів України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що незважаючи на наявність у діях ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3 складу дисциплінарного проступку, відповідачем під час розгляду дисциплінарної справи порушено процедуру притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що є підставою для скасування спірного рішення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 05.07.2012 № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

За приписами ст. 2 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатура України-недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

У ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"дано визначення, що адвокат-фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність-незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Ч.1 ст.2 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, визначення, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Пунктом першим частини першої статті 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" закріплено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики.

Статтею 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначені професійні обов`язки адвоката.

Так, згідно частини 1 вищезазначеної статті, під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний: 1) дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; 2) на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; 3) невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів; 4) підвищувати свій професійний рівень; 5) виконувати рішення органів адвокатського самоврядування; 6) виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

Водночас у ч.2 ст. 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зазначено, що адвокату забороняється: 1) використовувати свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта; 2) без згоди клієнта розголошувати відомості, що становлять адвокатську таємницю, використовувати їх у своїх інтересах або інтересах третіх осіб; 3) займати у справі позицію всупереч волі клієнта, крім випадків, якщо адвокат впевнений у самообмові клієнта; 4) відмовлятися від надання правової допомоги, крім випадків, установлених законом.

Статтею 33 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачені загальні умови дисциплінарної відповідальності адвоката.

Так, адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження-процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Статтею 34 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначені підстави для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності.

Підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом. Не є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності винесення судом або іншим органом рішення не на користь його клієнта, скасування або зміна судового рішення або рішення іншого органу, винесеного у справі, в якій адвокат здійснював захист, представництво або надавав інші види правової допомоги, якщо при цьому не було вчинено дисциплінарного проступку.

Статтею 35 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" унормовано, що за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; 3) для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України. Адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку.

Статтею 37 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" врегульовано, що дисциплінарне провадження складається з таких стадій: 1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; 2) порушення дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної справи; 4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.

За змістом частини першої статті 39 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.

У статті 40 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" закріплено, що дисциплінарна справа стосовно адвоката розглядається дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури протягом тридцяти днів з дня її порушення. Розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду справи дисциплінарна палата заслуховує повідомлення члена дисциплінарної палати, який проводив перевірку, про результати перевірки, пояснення адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, та пояснення інших заінтересованих осіб. Адвокат, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, мають право надавати пояснення, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, подавати докази на підтвердження своїх доводів, заявляти клопотання і відводи, користуватися правовою допомогою адвоката. У разі неможливості з поважних причин брати участь у засіданні кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури адвокат, стосовно якого розглядається справа, може надати по суті порушених питань письмові пояснення, які додаються до матеріалів справи. Письмові пояснення адвоката оголошуються на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Неявка адвоката чи особи, яка ініціювала питання дисциплінарної відповідальності адвоката, на засідання дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без поважних причин за умови наявності доказів завчасного повідомлення зазначених осіб про місце, день і час засідання не перешкоджає розгляду дисциплінарної справи. У разі повторної неявки зазначених осіб на засідання палати розгляд справи здійснюється за їх відсутності незалежно від причин неявки. Розгляд справи про дисциплінарну відповідальність адвоката є відкритим, крім випадків, якщо відкритий розгляд справи може призвести до розголошення адвокатської таємниці. Під час засідання дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ведеться протокол, який підписується головуючим та секретарем засідання.

Статтею 41 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" врегульовано, що за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу. Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Частинами першою, другою та третьою статті 20 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим З`їздом адвокатів України 17 листопада 2012 року (далі - Правила) адвокат не має права прийняти доручення, якщо інтереси клієнта об`єктивно суперечать інтересам іншого клієнта, з яким адвокат зв`язаний договором про надання правової допомоги, або якщо є розумні підстави вважати, що передбачуваний розвиток інтересів нового і попереднього клієнта призведе до виникнення конфлікту інтересів. Адвокат не має права прийняти доручення також якщо конфлікт інтересів пов`язаний з тим, що адвокат отримав від іншого клієнта конфіденційну інформацію, що охоплюється предметом адвокатської таємниці або захищається законодавством в інший спосіб, яка має перспективу бути використаною при наданні правової допомоги новому клієнту. Обмеження, передбачене частиною другою цієї статті, може бути скасоване та не застосовується в конкретному випадку за письмовою згодою обох (всіх тих) клієнтів, інтереси яких представляє адвокат та є (або можуть стати) суперечливими, за умови, що адвокат вбачає шляхи забезпечення відсутності ризику заподіяння шкоди інтересам жодного з клієнтів.

Із положень частини першої статті 63 Правил слідує, що за порушення Правил адвокатської етики до адвоката можуть бути застосовані заходи дисциплінарної відповідальності в порядку, передбаченому чинним законодавством про адвокатуру та адвокатську діяльність, а також актами Національної асоціації адвокатів України.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що єдиною підставою для адвоката бути підданим дисциплінарному стягненню є вчинення ним дисциплінарного проступку, чіткий та вичерпний перелік видів якого наведений у частині другій статті 34 Закону № 5076-VI, серед яких значиться і порушення правил адвокатської етики.

Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 818/1718/17 (адміністративне провадження № К/9901/35625/19) зауважив, що дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики.

Так, колегією суддів згідно матеріалів справи з`ясовано, що подання ОСОБА_2 скарги до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Хмельницької області обумовлене такими обставинами.

08.04.2019 адвокат ОСОБА_1 та Лукова О.С. уклали договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат надає клієнту правову допомогу у цивільній справі, а клієнт її оплачує.

01.07.2019 ОСОБА_2 звернулась до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Хмельницької області з скаргою на дії ОСОБА_1 . В обґрунтування скарги зазначила, що адвокат зобов`язався надати правову допомогу по приватизації квартири по АДРЕСА_1 . Після укладення договору не вчинив жодних дій для надання правової допомоги. Повідомила, що на виконання договору сплатила ОСОБА_1 9000,00 грн. гонорару.

В той же час, матеріалами справи підтверджується, що 01.10.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали угоду про розірвання договору про надання правової допомоги від 08.04.2019, у якій сторони зокрема зазначили, що не мають одна до одної жодних претензій. При цьому, відповідно до розписки від 01.10.2019 ОСОБА_1 повернув ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 8000,00 грн.

Тобто, сторони самостійно домовились розірвати договір про надання правової допомоги та підтвердили, що не мають одна до одної жодних претензій.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази того, що на момент розгляду скарги відповідачем, у ОСОБА_2 були наявними претензії щодо здійснення адвокатом ОСОБА_1 професійної діяльності.

Таким чином, за вказаних обставин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що Комісією не в повному обсязі досліджені обставини, викладені у скарзі ОСОБА_2 щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Стосовно розгляду відповідачем скарги ОСОБА_3 на дії ОСОБА_1 , колегія суддів вказує на наступне.

За визначенням наведеним в статті 9 Правил адвокатської етики під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками перед клієнтом, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.

Адвокат без письмового погодження з клієнтами, щодо яких виник конфлікт інтересів, не може представляти або захищати одночасно двох або більше клієнтів, інтереси яких є взаємно суперечливими або вірогідно можуть стати суперечливими, а також за таких обставин надавати їм професійну правничу (правову) допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 20 Правил адвокат не має права приймати доручення, якщо інтереси клієнта об`єктивно суперечать інтересам іншого клієнта, з яким адвокат пов`язаний договором про надання правової допомоги. Адвокат не має права прийняти доручення також якщо конфлікт інтересів пов`язаний і тим, що адвокат отримав від іншого клієнта конфіденційну інформацію, що охоплюється предметом адвокатської таємниці або захищається в інший спосіб, яка має перспективу бути використаною при наданні правової допомоги іншому клієнту.

У статті 21 Правил закріплено, що адвокат може виступати посередником між клієнтами за умови, якщо між інтересами клієнтів немає конфлікту або за наявності письмової згоди обох (всіх) клієнтів, інтереси яких представляє адвокат та які є суперечливими.

згідно із Рекомендаціями К (2000) про свободу здійснення професії адвоката, обов`язки адвокатів перед своїми клієнтами повинні передбачати уникнення конфлікту інтересів.

У Генеральних принципах етики адвокатів, прийнятих у 1995 році Міжнародною асоціацією юристів, зазначається, що адвокати не повинні приймати доручення, якщо інтереси їхніх клієнтів суперечать інтересам самих адвокатів, їх партнерів або інших їхніх клієнтів. Також адвокат зобов`язаний утриматися від обслуговування нового клієнта, якщо це здатне викликати виникнення загрози порушення конфіденційності відомостей, що довірені йому попереднім клієнтом, або якщо інформація, що є у розпорядженні адвоката, про стан справ попереднього клієнта здатна стати джерелом переваг для нового клієнта. Вказані вимоги поширюють свою дію на всі випадки як індивідуального, так і колективного здійснення адвокатами професійної діяльності.

Отже, порушенням правил адвокатської етики є не лише дії чи бездіяльність, що призвели до настання конкретних негативних наслідків для особи внаслідок наявного конфлікту інтересів, а й сама ймовірність такого настання, виходячи із обставин справи, більш того розумні підстави вважати, що розвиток інтересів в подальшому призведе до виникнення такого конфлікту.

Як свідчать матеріали справи, 02.08.2015 адвокат Мамрега В.М. діючи в інтересах ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 в рахунок погашення його заборгованості перед ОСОБА_4 28000,00 грн.

16.06.2016 діючи в інтересах ОСОБА_4 адвокат Мамрега В.М. переконав ОСОБА_3 укласти з ОСОБА_4 договір позики для розрахунку за автомобільний причіп, яким користувався ОСОБА_3 , що відповідно до матеріалів дисциплінарної справи визнав позивач.

16.06.2016 ОСОБА_4 (кредитор) та ОСОБА_3 (боржник) уклали договір позики, відповідно до умов якого кредитор надала боржнику в позику 476000,00 грн (17000,00 євро), боржник зобов`язався повернути кредитору вказану суму протягом 6 місяців.

Тобто, за вказаним договором ОСОБА_3 взяв на себе зобов`язання перед ОСОБА_4 у строк здійснити розрахунок за причіп, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_4 .

Водночас, 04.08.2016 адвокат ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат надає клієнту правову допомогу щодо придбання та державної реєстрації причепу марки BSLT STC 1, що належить ОСОБА_4 .. За виконання умов договору клієнт виплачує адвокату винагороду в розмірі 1000,00 євро.

13.09.2016 адвокат ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_3 25000,00 грн. 23.09.2019 позивач отримав від ОСОБА_3 5000,00 грн. 26.11.2016 позивач отримав від ОСОБА_3 500,00 євро. 14.06.2017 позивач отримав від ОСОБА_3 8000,00 грн. 04.07.2017 позивач отримав від ОСОБА_3 10000,00 грн.

Вказані обставини підтверджуются відповідними розписками ОСОБА_1

06.08.2018 адвокат ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали угоду про розірвання договору про надання правової допомоги від 04.08.2016. Відповідно до умов цієї угоди сторони не мають одна до одної жодних претензій.

Крім цього, 18.02.2019 ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_1 з заявою про повернення коштів в розмірі 2100,00 євро у зв`язку з розірванням договору від 04.08.2016.

Однак, вказані кошти ОСОБА_1 не повернув ОСОБА_3 , мотивуючи свої дії тим, що частина коштів є оплатою гонорару, а інша частина є позикою, що не заперечується позивачем.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що адвокат ОСОБА_1 одночасно діяв в інтересах як ОСОБА_4 так і ОСОБА_5 , що свідчить про наявність конфлікту інтересів.

При цьому, аналіз матеріалів дисциплінарного провадження свідчить, що обставини викладені у скарзі ОСОБА_3 підтверджують той факт, що у відносинах кредитор-боржник між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наявний конфлікт інтересів. Водночас, ОСОБА_1 , діючи в інтересах обох осіб, виступав посередником між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо фактичного продажу причепа.

Таким чином, у діях адвоката ОСОБА_1 наявний склад дисциплінарного проступку, що є підставою для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності.

Слід також зауважити, що за змістом статті 7 Правил адвокатської етики у своїй професійній діяльності адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів клієнта, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності.

Адвокат не може давати клієнту поради, свідомо спрямовані на полегшення вчинення правопорушень, або іншим чином умисно сприяти їх вчиненню його клієнтом або іншими особами.

Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

Відповідно до статті 11 Правил адвокатської етики адвокат зобов`язаний надавати професійну правничу (правову) допомогу клієнту, здійснювати його захист та представництво компетентно і добросовісно, що передбачає знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування, доскональність у врахуванні всіх обставин, що стосуються доручення клієнта та можливих правових наслідків його виконання, ретельну підготовку до виконання доручення.

Адвокат повинен бути добропорядним, чесно та гідно виконувати свої професійні обов`язки (статті 12-1 Правил адвокатської етики)

Поряд з цим під час судового розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що позивач, запропонувавши клієнтам вищезазначений порядок дій щодо фактичної купівлі ОСОБА_3 причепу у ОСОБА_4 , завдав шкоди їхнім інтересам, що суперечить Правилам адвокатської етики.

Тобто, дії позивача фактично призвели до негативних наслідків для ОСОБА_6 у виді відчуження грошових коштів, які на момент розгляду справи не повернуті ОСОБА_1 .

Поряд з цим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що згідно з абзацом 2 ч.1 статті 41 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Так, у рішенні від 14.11.2019 №55 Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Хмельницької області дійшла висновку про систематичність порушень ОСОБА_1 Правил адвокатської етики, що слугувало підставою для накладення стягнення у виді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Варто зауважити, що відповідно до п.7 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 № 120 адвокат не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку. Обов`язок доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку покладається на особу, яка ініціює дисциплінарне провадження стосовно адвоката. Звинувачення адвоката не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини адвоката тлумачаться на його користь.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були присутні на засіданні комісії, підтримали та довели належними доказами вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

Вказане свідчить про невмотивованість та необґрунтованість рішення від 14.11.2019 №55 в частині встановлення підстав для застосування такого виду дисциплінарного стягнення як позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Щодо тверджень апелянта про те, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення враховано, що ОСОБА_1 неодноразово притягувався до відповідальності за аналогічні дисциплінарні проступки, колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване рішення не містить таких відомостей, як і матеріали даної справи.

Слід також звернути увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 35 Закону №5076-VI адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку.

Так, рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийняте Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Хмельницької області 14.11.2019, тоді як судом першої інстанції встановлено, що 06.08.2018 адвокат ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали угоду про розірвання договору про надання правової допомоги від 04.08.2016 та відповідно до умов цієї угоди сторони не мають одна до одної жодних претензій.

Тобто, відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як адвоката з клієнтом закінчились 06.08.2018 за взаємною згодою сторін.

Крім цього, за змістом частини 1 статті 40 Закону №5076-VI дисциплінарна справа стосовно адвоката розглядається дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури протягом тридцяти днів з дня її порушення.

Як з`ясовано з матеріалів справи, рішеннями від 21.08.2019 №31, №33 Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Хмельницької області порушила відносно адвоката ОСОБА_1 дисциплінарні справи, однак оскаржуване рішення прийняте відповідачем лише 14.11.2019, тобто поза межами строку, встановленого статтею 40 Закону №5076-VI

Зі змісту апеляційної скарги слідує, що відповідач погоджується з тим, що дисциплінарна справа не розглянута у встановлений законом 30-дениий строк. Проте зауважує, що розгляд справи відкладався за клопотанням адвоката та його захисника двічі, що не заперечував в суді першої інстанції й сам позивач.

В свою чергу позивач під час апеляційного розгляду справи зауважив, що п. 40 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, передбачено можливість зупинення справи.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Хмельницької області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 грудня 2020 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Іваненко Т.В.