Справа № 640/24128/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року м. Київ № 640/24128/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрянської Я.І.., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві, Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ)

про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві, Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила:

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.10.2019 ВП №60401078 як таку, що винесена після закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 23.10.2019 ВП №60401078 прийнята з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження, оскільки закінчився трьох місячний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. З цих підстав просить скасувати постанову державного виконавця.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.10.2020 відкрито провадження у справі визначено, що справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачі: Головне управління Державної податкової служби у м.Києві та Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) станом на момент прийняття рішення у справі відзиву на позовну заяву до суду не подали.

Відповідач Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) вимог ухвали щодо направлення на адресу суду копії документів виконавчого провадження № 60401078 не виконав.

Згідно ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами у справі.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, зазначає наступне.

Судом установлено, що Окружним адміністративним судом м. Києва 26.02.2019 року було постановлено рішення у справі №640/18538/18 за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, яким позовні вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг в розмірі 38476,13 грн.

Рішення від 26.02.2019року в справі №640/18538/18 набрало законної сили 28 березня 2019 року, що підтверджується інформацією сайту Єдиного державного реєстру судових рішень та записом у виконавчому листі.

Виконавчий лист виданий Окружним адміністративним судом м. Києва 4 вересня 2019 року.

На підставі заяви Головного управління ДПС у м. Києві від 02.10.2019 року Святошинським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 23.10.2019 відкрито виконавче провадження №60401078 з примусового виконання виконавчого листа №640/18538/18, виданого 4 вересня 2019 року Окружним адміністративним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 суми податкового боргу у розмірі 38476,13 грн.

Позивачка вважає, що постанова Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 23.10.2019 про відкриття виконавчого провадження №60401078 з примусового виконання виконавчого листа №640/18538/18, виданого 4 вересня 2019 року Окружним адміністративним судом м. Києва підлягає скасування, оскільки прийнята поза межами строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон 1404-VIII).

Відповідно частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 5 Закону№1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» та п.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції від 02.02.2012 р. № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються:1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Частинами 5 та 6 статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Положення ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначають, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати

Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

З наведеної норми Закону вбачається, що загальний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три роки. Скорочені строки ( 3 місяці) встановлено лише щодо виконання рішень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган.

З матеріалів справи вбачається, що стягувачем у виконавчому листі № 640/18538/18 від 04.09.019 року є державний орган - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку, що строк пред`явлення виконавчого листа № 640/18538/18 від 04.09.019 року для - Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, як державного органу є скороченим і становить 3 місяці з дня набрання рішення законної сили, яке підлягає виконанню, а саме 28 березня 2019 року,а термін його пред`явлення до виконання - 29 червня 2019 року.

Положення п.2 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначають, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що Головне управління ДФС у м. Києві звернулось з заявою про примусове виконання виконавчого листа № 640/18538/18 від 04.09.019 року до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) лише 02 жовтня 2019 року, а строк пред`явлення виконавчого листа, як зазначено в ньому визначено до 29 червня 2019 року, тобто поза межами трьох місячного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідачі доказів на спростування доводів позивача не надали. Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) матеріалів виконавчого провадження до суду не направив.

З урахуванням зазначено вище, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної постанови, державним виконавцем допущено порушення вимог ст.4, 12 Закону України «Про виконавче провадження», а отже постанова від 23.10.2019 року у ВП 60401078 прийнята з порушенням ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» та підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку суду, відповідач Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконав, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням того, що порушення прав позивача допустив Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) витрати по сплаті позивачем судового збору підлягають до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань саме цього відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Скасувати постанову Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 23.10.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП №60401078 як таку, що винесена після закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( Ін.номер НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (вул. Гната Юри,9 м. Київ, 03148, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 255 КАС України та може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська