Справа № 826/8825/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 826/8825/17

адміністративне провадження № К/9901/31565/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стрелець Т.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Северина Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Уповноважена особа) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

визнати протиправною відмову Уповноваженої особи щодо не включення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

зобов`язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у банку за рахунок Фонду;

зобов`язати Фонд включити позивача до загального реєстру вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2020 року даний позов задоволено частково:

зобов`язано Фонд внести зміни і доповнення до загального Реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, про збільшення ОСОБА_1 розрахункової суми та суми до виплати на 160 000 грн.

Відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову в іншій частині.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 20 жовтня 2020 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Фонд не погодившись з вищезазначеними судовими рішеннями подав 19 листопада 2020 року касаційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Тацій Л.В. (суддя-доповідач), Стеценко С.Г., Стрелець Т.Г.

Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2020 року касаційну скаргу Фонду залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, а саме, зобов`язано уточнити підстави звернення до суду касаційної інстанції з відповідним обґрунтуванням та сплатити судовий збір.

У визначений судом строк на виконання ухвали Верховного Суду від 02 грудня 2020 року скаржник надіслав заяву про усунення недоліків касаційної скарги, яка зареєстрована у суді 14 грудня 2020 року.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року № 2513/0/78-20 на підставі службової записки судді-доповідача відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду та Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду здійснено за допомогою автоматизованої системи заміну судді Стеценка С.Г.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Тацій Л.В. (суддя-доповідач), Рибачук А.І., Стрелець Т.Г.

Так, заявник надав до суду платіжне доручення від 09 грудня 2020 року № 3190 відповідно до якого ним сплачено судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 1 280, 00 грн.

Дослідивши касаційну скаргу, заяву про усунення недоліків касаційної скарги, суд установив, що Фонд подав касаційну скаргу про перегляд у касаційному порядку рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

На обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, а саме від 04 червня 2018 року у справі № 598/1704/16-ц.

У касаційній скарзі є посилання на постанову Верховного Суду від 26 липня 2018 року № 911/945/16, проте відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень постанову по цій справі Верховний Суд не приймав. В заяві про усунення недоліків Фонд не зазначив інші рішення Верховного Суду як було вказано в ухвалі Верховного Суду від 02 грудня 2020 року про залишення касаційної скарги без руху.

Так, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції, на його думку, неправильно застосував норму матеріального права, а саме, частину третю статті 38 Закону України від 03 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI), що підтверджується постановою Верховного Суду від 04 червня 2018 року по справі № 598/1704/16-ц.

Колегія суддів перевірила наведені в касаційній скарзі обґрунтування підстав для відкриття касаційного провадження і дійшла висновку про таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Такі виключні випадки визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, згідно з якою підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема у випадку - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже, законодавець чітко визначив які судові рішення, з яких підстав і у яких випадках можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Відповідно до положень цих норм касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових:

суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду;

спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Як видно з касаційної скарги, Фонд оскаржує постанову суду апеляційної інстанції з підстави неправильного застосування цим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права у випадку, передбаченому пунктом 1 частиною четвертою статті 328 КАС.

Проте аналіз зазначеної скаржником постанови Верховного Суду та оскаржуваного рішення апеляційного суду не дає підстав для висновку про те, що ці рішення прийняті у справах правовідносини у яких є подібними.

Так, в оскаржуваній постанові від 20 жовтня 2020 року апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову. Суди встановили, що кошти на рахунок позивача надійшли від юридичної особи, що не суперечить положенням Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, та до винесення постанови Правління Національного банку України (далі - НБУ) про віднесення ПАТ «Банк Камбіо» до категорії неплатоспроможних. Отже, наявність складу та статусу вкладника у позивача є підставою для поширення на неї гарантій, передбачених Законом № 4452-VI, а тому суди дійшли висновку про необхідність зобов`язати Фонд внести зміни та доповнення до загального Реєстру вкладників ПАТ «Банк «Камбіо», що мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, стосовно рахунку ОСОБА_1 .

Натомість у справі № 598/1704/16-ц Верховний Суд, залишаючи без змін рішення суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову, виходив зі встановлених судами обставин, що перерахування грошових коштів відбулося з поточного рахунку однієї фізичної особи та вкладний рахунок іншої фізичної особи у період дії постанови НБУ щодо віднесення банку до категорії проблемних, що відповідно до положень Закону № 4452-VI є підставою для визнання укладено між сторонами договору банківського вкладу нікчемним.

Отже, правовідносини у справі щодо якої відповідач подав касаційну скаргу, та у справі, в якій ухвалено постанову Верховного Суду від 04 червня 2018 року, не є подібними, що виключає касаційний перегляд оскаржуваної постанови апеляційного суду з підстави та у випадку, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини першої статті 333 КАС).

З огляду на викладене, керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Северина Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, з підстави, встановленої пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Л.В. Тацій

Суддя А.І. Рибачук

Суддя Т.Г. Стрелець