Справа № 826/18250/14
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

22 грудня 2020 року м. Київ № 826/18250/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши питання про витребування доказів адміністративній справі:

за позовом ОСОБА_1
доОфісу Генерального прокурора
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Генеральної прокуратури України, в якому просив суд визнати протиправним і скасувати наказ Генеральної прокуратури України від 23.10.2014 №2491-ц про звільнення державного радника юстиції 3 класу ОСОБА_1 з посади начальника Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України у зв`язку з припинення трудового договору відповідно до пункту 7-2 статті 36 Кодексу законів про працю України; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України; зобов`язати Генеральну прокуратуру України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу; допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України та в частині зобов`язання Генеральної прокуратури виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі за один місяць; зобов`язати Генеральну прокуратуру проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2014 відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 23.12.2014 суд ухвалив звернутися до Верховного Суду України із зазначеною ухвалою для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності окремих положень Закону України «Про очищення влади» положенням Конституції України, а саме пункту 8 частини першої статті 3, частини третьої статті 1, пункту 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про очищення влади» положенням статті 8, частини другої статті 19, статті 21, частин другої та третьої статті 22, частин другої та третьої статті 24, частини першої статті 38, частини першої статті 43, статті 58, частини другої статті 61, статті 62, частини першої статті 64 Конституції України в їх системному взаємозв`язку.

Ухвалою суду від 23.12.2014 зупинено провадження у справі № 826/18250/14 до вирішення Верховним Судом України питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності положень Закону України «Про очищення влади» Конституції України, питання щодо чого порушено відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2014 у справі № 826/18250/14.

Ухвалою суду від 15.03.2019 поновлено провадження у справі №826/18250/14.

Рішенням суду від 18.04.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2019, позов ОСОБА_1 задоволено повністю та:

- визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 23.10.2014р. №2491-ц про звільнення державного радника юстиції 3 класу ОСОБА_1 з посади начальника Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 статті 36 Кодексу аконів про працю України;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України з 24.10.2014;

- зобов`язано Генеральну прокуратуру України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.10.2014 по 18.10.2019 у розмірі 1 251 639,65грн. (один мільйон двісті п`ятдесят одна тисяча шістсот тридцять дев`ять гривень, 65 копійок);

- зобов`язано Генеральну прокуратуру України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади».

- допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України з 24.10.2014;

- допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 23 405,55грн. (двадцять три тисячі чотириста п`ять гривень, 55 копійок).

Постановою Верховного Суду від 18.06.2020 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.04.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2019 в частині позовних вимог про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі - змінено в мотивувальній частині, в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та направлено в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, в іншій частині рішення судів залишено без змін.

Ухвалою суду від 02.07.2020 суддя Мазур А.С. прийняла до свого провадження дану адміністративну справу, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ураховуючи вищевикладене, суду належить вирішити вимогу позивача про зобов`язання Генеральної прокуратури України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Верховний Суд в постанові від 18.06.2020 зауважив, що під час попереднього розгляду справи суди при вирішенні цієї позовної вимоги належним чином не перевірили складові заробітної плати позивача за два останні місяці роботи (серпень-вересень 2014 року), не дослідили питання кількості фактично відпрацьованих позивачем днів у серпні та вересні 2014 року, які беруться за основу для визначення середньоденного грошового забезпечення, не надано оцінку розрахунковим листам за 2014 рік із зазначенням видів нарахувань та виплат заробітку позивачу.

У матеріалах справи міститься довідка Генеральної прокуратури України від 22.10.2014 №18-1956вих-14, відповідно до якої заробітна плата позивача за останні два календарні місяці роботи становить відповідно за серпень 2014 року - 26 530,96 грн., за вересень 2014 року - 20 280,30 грн.

У подальшому Генеральна прокуратура України надала суду довідку від 13.08.2019 №18-570зп із зазначенням середньомісячного та середньоденного заробітку ОСОБА_1 , відповідно 17 290,77 грн. та 823,37 грн.

Зважаючи на визначення позивачем конкретної суми середнього заробітку, обрахованого з урахуванням підвищення упродовж 2014-2020 років заробітної плати відповідного працівника Генеральної прокуратури України за посадою, аналогічною тій, яку позивач обіймав станом на день звільнення, на підтвердження якої позивач надав суду висновок експерта Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 10.07.2020 №1861/20-25, суд уважає за необхідне витребувати від відповідача інформацію у формі довідки про середньоденний заробіток відповідного працівника Генеральної прокуратури України з урахування поетапного збільшення за посадою, аналогічною тій, яку обіймав позивач станом на день звільнення, за відповідний період, починаючи з 24.10.2014 по теперішній час.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що матеріали справи не містять доказів, що мають значення для розгляду даної справи, а відтак вони підлягають витребуванню судом.

Відповідно до частини шостої статті 80 цього Кодексу будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Якщо особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом. ( ч. 7 та 8 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 9, 77, 80, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Зобов`язати Офіс Генерального прокурора надати суду довідку про середньоденний заробіток відповідного працівника Генеральної прокуратури України з урахуванням поетапного збільшення за посадою, аналогічною тій, яку обіймав ОСОБА_1 станом на день звільнення, починаючи з 24.10.2014 по теперішній час протягом трьох днів, з дня отримання вказаної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур