Справа № 640/28713/20
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Земляної Г. В.

суддів: Парінова А. Б., Файдюка В. В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вишняківська-9"

на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

у справі №640/28713/20

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вишняківська-9"

до відповідача Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан Світлани Володимирівни

про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вишняківська-9" (надалі - позивач) з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан Світлани Володимирівни (надалі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан Світлани Володимирівни про відкриття виконавчого провадження № 63500637 від 05.11.2020, відкрите на підставі виконавчого листа № 753/8432/19, що виданий 05.10.2020;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан Світлани Володимирівни про стягнення з боржника основної винагороди у ВП № 63500637 від 05.11.2020;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан Світлани Володимирівни про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП № 63500637 від 05.11.2020;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан Світлани Володимирівни про відкриття виконавчого провадження № 63500246 від 05.11.2020, відкрите на підставі виконавчого листа № 753/8432/19, що виданий 05.10.2020;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан Світлани Володимирівни про стягнення з боржника основної винагороди у ВП № 63500246 від 05.11.2020;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан Світлани Володимирівни про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП № 63500246 від 05.11.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року відмовлено у відкритті провадження в справі за адміністративним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вишняківська-9 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан Світлани Володимирівни про визнання протиправними та скасування постанов.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, дійшов висновку, що даний спір не належить розглядати відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом оскарження є рішення приватного виконавця у виконавчому провадженні з примусового виконання судового рішення, прийнятого в порядку цивільного судочинства. Тобто, спірні постанови про відкриття виконавчих проваджень № 63500637 від 05.11.2020, про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат можуть бути оскаржені до Дарницького районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в справі та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність ухвали суду та порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду.

Апелянт зазначає, що спір не є приватноправовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень.

Станом на час прийняття постанови суду, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Згідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України", Європейський суд з прав людини вказав, що фраза "судом встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

На спірні правовідносини поширюється Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №1404-VIII), згідно зі статтею 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 цього Закону встановлено, що рішення підлягають примусовому виконанню, зокрема, на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За частиною 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Згідно із частиною 1 статті 14, частинами 1, 2 статті 15 цього Закону учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 512 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до частини 1 пункту 1 частини 2 пунктів 6, 8 частини 3 статті 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право накладати арешт на майно боржника; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно із частиною першою та другою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано позивачем, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10.03.2020 у цивільній справі № 753/8432/19 позов ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вишняківська-9" задоволено та зобов`язано ОСББ "Вишняківська-9" здійснити по квартирі АДРЕСА_1 помісячний перерахунок за послуги централізованого опалення, централізованого водопостачання гарячої води і водовідведення, централізованого водопостачання холодної води і водовідведення за період з 01 липня 2020 року по 30 червня 2014 рік включно відповідно до розпорядження КМДА № 1907 від 14.10.2003, яким внесені зміни і доповнення до розпорядження КМДА № 1245 від 20.06.2002 "Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення та зобов`язано ОСББ "Вишняківська-9" надати довідку про стан розрахунків на 01 липня 2014 по квартирі АДРЕСА_1 за послуги централізованого опалення, централізованого водопостачання гарячої води і водовідведення, централізованого водопостачання холодної води і водовідведення з урахуванням проведених перерахунків.

Постановою Київського апеляційного суду від 14.09.2020 року залишено без змін рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10.03.2020 року по цивільній справі № 753/8432/19.

Дарницьким районним судом міста Києва 05.10.2020 року видано виконавчі листи на підставі яких і прийнято оскаржувані позивачем постанови.

Згідно статті 446 Цивільно процесуального кодексу України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу (ЦПК України), порушено їхні права чи свободи.

Тобто, стадія виконання рішення суду, що в силу ч. 3 ст. 1291 Конституції України включає в себе і стадію оцінки/контролю за його виконанням та оцінки наслідків невиконання, є невід`ємними стадіями завершальної стадії судового процесу, у даному випадку - цивільного.

Отже, контроль за виконання судового рішення у цивільній справі, здійснюється судом, який прийняв відповідне судове рішення, що забезпечує виконання ч. 3 ст. 1291 Конституції України та завдання цивільного провадження у цивільних справа, що також кореспондується з правилами та вимогами, визначеними у статтях 446, 447 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, статтею 287 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. За приписами ч. 1 цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що юрисдикція адміністративних судів виключається у випадку коли законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

З аналізу матеріалів справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанови про відкриття виконавчих проваджень, можуть бути оскаржені до Дарницького районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства.

Щодо позовних вимог позивача про оскарження постанови приватного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, колегія суддів вважає, що дані вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів звертає увагу, що Великою Палатою Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року по справі № 1940/1957/18 (провадження № 11-608апп19) викладена правова позиція, що вищезазначені правові норми у контексті вирішення питання юрисдикційної належності позову щодо оскарження постанови приватного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року по справі № 921/16/14-г/15, від 03 жовтня 2018 по справі № 320/7888/16-ц та від 14 листопада 2018 року по справі № 906/515/17 відповідно.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить до висновку, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок, що дані позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Проте, згідно з частинами 1, 6 статті 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Положенням цієї процесуальної норми кореспондують правила частини першої статті 172 КАС України про те, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Водночас в частині 4 статті 172 КАС України встановлено заборони об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких закону встановлює особливості порядку їх розгляду. Зокрема, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено.

За пунктом 6 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Як вже встановлено судом та не спростовано позивачем, що останнім об`єднано в одній позовній заяві вимоги, які підлягають розгляду в порядку цивільного та адміністративного судочинства, а отже судом першої інстанції помилково відмовлено у відкритті виконавчого провадження, замість повернення позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що в даному випадку судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а отже ухвала про відмову у відкритті підлягає скасуванню, з прийняттям нової ухвали про повернення позовної заяви.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи пункту 1 частин 1, 2 статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати, а позовну заяву позивачу повернути.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 323, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вишняківська-9" - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2020 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі - скасувати та прийняти нову, якою повернути позовну заяву Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Вишняківська-9".

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у порядку ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Г. В. Земляна

Судді: А. Б. Парінов

В. В. Файдюк