Справа № 646/4521/20
Суддя: Теслікова І. І.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/4521/20
№ провадження 2-а/646/82/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Теслікової І.І.,

за участю секретаря судового засідання Бєлівцової А.О.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 4 БУПП у Полтавській області сержанта поліції Хмелевського Івана Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

31.07.2020 року позивач звернувся з вказаним позовом, у якому просив скасувати постанову від 21.07.2020 року винесену відповідачем про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 126 КУпАП та закрити справу у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що 21 липня 2020 року Інспектором взводу №2 роти №4 БУПП у Полтавській області ДПП, сержантом поліції Хмелевським Іваном Сергійовичем, було винесено постанову серія ДП18 №330687 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 125,126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. 21 липня 2020 року, позивач рухався на транспортному засобі Mercedes-Benz S320 д.н.з. НОМЕР_1 , по а/а Київ- Харків-Довжанський в напрямку міста Полтава та був зупинений на посту патрульної поліції у м. Чутово Київ- Харків-Довжанський НОЗ 395 км. До автомобілю підійшов співробітник патрульної поліції ОСОБА_2 повідомив, що на автомобілі немає роз`яснювального знаку держави в якій зареєстрований ТЗ та вимагав пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ, позивач вирішив, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ інспектор ОСОБА_2 вимагає незаконно, та пред`явив інспектору лише водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію ТЗ. Стверджує, що дії працівника поліції є незаконними, тому з метою захисту своїх прав змушений звернутись до суду.

Ухвалою суду від 25.08.2020 року провадження у справі відкрито.

В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву з підстав в ній наведених та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув. У відзиві просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Вважає, що працівник поліції діяв правомірно та законно виніс дану постанову, стягнення накладено в межах санкції ч.1 ст.126 КУпАП, з дотриманням процедури розгляду.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом з`ясовано, що 21.07.2020 року поліцейським взводу № 2 роти № 4 БУПП у Полтавській області сержанта поліції Хмелевським І.С. винесено постанову серії ДП18 № 330687 щодо позивача ОСОБА_1 , який 21.07.2020 року о 08-28 год. на автодорозі Київ- Харків- Довжанський НОЗ 395 км, керував транспортним засобом, що прибув до України з іншої країни на якому був відсутній розпізнавальний знак держави в якій його зареєстровано, а також керував транспортним засобом не маючи при собі полісу обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 29.1, 2.1г ПДР України за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 126 КУпАП. За вчинені порушення на ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 425 грн.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Оглядом в судовому засіданні відеозапису події документування відповідачем правопорушень позивача, який був долучений до відзиву на позовну заяву відповідачем не доведено відсутність розпізнавального знаку держави в якій його зареєстровано.

Інших доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надано.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При складанні оскаржуваної постанови патрульний не вжив достатніх заходів для зібрання необхідних доказів на підтвердження вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що факт порушення ПДР України ОСОБА_1 , за яке передбачено відповідальність за ст. 125 КУпАП не доведено.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на час винесення оскаржуваної постанови становить 425 гривень.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, в тому числі у випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.1 (ґ) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 21.1 ст. 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників" від 01.07.2004 року №1961-IV у редакції Закону України від 24.09.2008 p. N 586-VI) передбачено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Транспортний засіб має відповідати вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону з моменту прийняття участі в дорожньому русі.

Пунктом 21.2 ст. 21 вказаного Закону передбачено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Згідно з п. 21.3 ст. 21 вказаного Закону, при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом (п.21.4 ст. 21 Закону).

Отже, у відповідності до вказаних положень законодавства України, водій, якщо він не звільнений від обов`язкового страхування, не вправі керувати транспортним засобом без поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»); у випадку керування транспортним засобом повинен мати при собі даний поліс та пред`явити його на вимогу для перевірки поліцейському в разі існування достатніх підстав вважати, що цей водій вчинив або має намір вчинити правопорушення.

У свою чергу поліцейський має право вимагати у водія поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») за умови якщо існує достатньо підстав вважати, що водій вчинив або має намір вчинити правопорушення.

У випадку відсутності у такого водія вказаного страхового поліса при керуванні ним транспортним засобом або не пред`явлення його для перевірки поліцейському за умови якщо існує достатньо підстав вважати, що водій вчинив або має намір вчинити правопорушення, такі діяння водія становлять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Аналогічна правова позиція викладена КАС ВС у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №545/3654/16-а.

У постанові КАС ВС від 21 листопада 2019 року у справі № 522/22180/16-а, Верховний Суд вказав, що у випадку виявлення ознак адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 126 КУпАП, складення протоколу про адміністративне правопорушення не вимагається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення (за наявності відповідних підстав) виноситься безпосередньо на місці вчинення правопорушення посадовою особою органу (підрозділу) Національної поліції.

За вказаних правових позицій Верховного Суду, Інспектор поліції може перевіряти страховий поліс і штрафувати за його відсутність водіїв.

В даному випадку у поліцейського взводу № 2 роти № 4 БУПП у Полтавській області сержанта поліції Хмелевського Івана Сергійовича були підстави вважати, що водій ОСОБА_1 21 липня 2020 року порушував п.29.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, а тому у нього були усі підстави вимагати у ОСОБА_1 пред`явити йому для перевірки страховий поліс.

Крім того, позивачем на підтвердження позовних вимог через канцелярію суду було надано копії документів, на іноземній мові, позивач стверджує, що це і є страхових поліс, оригінали яких в судовому засіданні оглянуті. Однак суд не може оцінити та прийняти до уваги дані докази, оскільки дані документи надані без перекладу на українську мову.

Разом з тим у позовній заяві ОСОБА_1 визнавав той факт, що він не надав поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ.

У відповідності до вимог 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

За таких підстав, поліцейським взводу № 2 роти № 4 БУПП у Полтавській області сержантом поліції Хмелевським Іваном Сергійовичем 21 липня 2020 року прийнято вірне рішення розгляді справи за оскаржуваною постановою в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за більш серйозне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На підставі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

На підставі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень збоку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних, управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи вимагає від уповноваженого органу (посадової особи) насамперед повного дослідження доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні (ст. 251 КУпАП), здійснити всебічну й неупереджену оцінку цих доказів (ст. 252 КУпАП), встановити наявність обставин, що пом`якшують (ст. 34 КУпАП) чи обтяжують (ст. 35 КУпАП) відповідальність, з`ясувати чи здійснюється провадження в межах строків накладення адміністративного стягнення (ст.38 КУпАП), з`ясувати чи заподіяно майнову шкоду вчиненим правопорушенням, чи є можливість передати матеріали справи на розгляд громадських організацій чи звільнити від відповідальності через малозначність правопорушення (статті 21, 22 КУпАП).

Згідно ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом встановлено відсутність в діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП. Проте стягнення за вчинення даного правопорушення на ОСОБА_1 не накладалось з врахуванням положень, передбачених ст.36 КУпАП.

В той же час судом встановлено, що 21 липня 2020 року водій ОСОБА_1 під час керування автомобілем марки Mercedes-Benz S320 д.н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), та відповідно не пред`явив його на поліцейським взводу № 2 роти № 4 БУПП у Полтавській області сержантом поліції Хмелевським Іваном Сергійовичем, а відповідач в даному випадку вірно кваліфікував діяння позивача за ч.1 ст.126 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень з врахуванням положень, передбачених ст.36 КУпАП.

Оскільки судом на підставі наданих доказів встановлена необґрунтованість та неправомірність оскаржуваного рішення відповідача в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП, але правомірність рішення відповідача в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, а саме скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення за ст.125 КУпАП, а в решті рішення, в тому числі накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. - залишити без змін, бо воно відповідає санкції ч.1 ст.126 КУпАП.

На підставі ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Полтавській області на користь ОСОБА_1 підлягає лише частина суми сплаченого ним судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 210 грн. 20 хв.

Керуючись ст.ст.2, 72, 77-78, 139, 241-246, 268, 286 КАС України, на підставі ст.ст. 8, 19, 62 Конституції України, ст.ст. 9, 10, 125, 126, 251, 252, 256, 268, 280, 284 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову від 15 липня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДП18 № 330687 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.125 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.125 КУпАП - закрити. В іншій частині постанову та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. - залишити без змін.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Полтавській області (юридична адреса: м. Полтава, вул. Європейська, 164, ) судові витрати у розмірі 210 (чотириста двадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя І.І. Теслікова