Справа № 120/8117/20-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2020-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

23 грудня 2020 р. Справа № 120/8117/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданої одночасно з пред`явленням позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду разом із позовною заявою надійшла заява адвоката ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом:

- заборони Антимонопольному комітету України вчиняти будь-які дії з розгляду справи №128-26.13/104-19 до завершення розгляду Вінницьким окружним адміністративним судом позовної заяви адвоката ОСОБА_1 до Антимонопольного комітету України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії;

- заборони Антимонопольному комітету України вживати будь-які заходи щодо притягнення до відповідальності акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи" "Вінницягаз" (надалі - АТ "Вінницягаз") у зв`язку з розглядом справи №128- 26.13/104-19 до завершення розгляду Вінницьким окружним адміністративним судом позовної заяви адвоката ОСОБА_1 до Антимонопольного комітету України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Подана заява обґрунтована тим, що відповідно до договору про надання правової допомоги №38А210-10862-20 від 11 грудня 2020 року адвокатом Міровським В.А. здійснюється захист інтересів АТ "Вінницягаз" під час розгляду справи №128-26.13/104-19, порушеної Антимонопольним комітетом України відносно АТ "Вінницягаз". 08 грудня 2020 року Антимонопольним комітетом України повідомлено АТ "Вінницягаз" про перенесення розгляду справи на 24 грудня 2020 року, у зв`язку із чим 14 грудня 2020 року ОСОБА_1 до Антимонопольного комітету України направлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, продовження строку на подання відповіді на подання та про відкладення розгляду справи. Проте, Антимонопольний комітет України не надав відповіді на вказане клопотання, а відтак заявнику не відомо, які документи та докази містяться в матеріалах справи №128-26.13/104-19, що позбавляє можливості зібрати та подати до Антимонопольного комітету України докази, які б спростовували деякі обставини, підготувати та надати обґрунтовану відповідь на подання від 26 листопада 2020 року №128-26.13/104-19/561-спр. Відтак, заявник вважає, що проведення Антимонопольним комітетом України 24 грудня 2020 року засідання з розгляду справи №128-26.13/104-19 унеможливить здійснення ним ефективного захисту прав та інтересів АТ "Вінницягаз", а розгляд справи №128-26.13/104-19 призведе до незворотних наслідків, а також до порушення прав, які неможливо буде поновити. За наведених обставин, на думку заявника, наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відтак, суд вирішив розгляд заяви про забезпечення позову здійснити без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд зважає на таке.

Особливості інституту забезпечення позову в адміністративному процесі врегульовані главою 10 розділу 1 КАС України.

Так, частиною 1 статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина 2 статті 150 КАС України).

В свою чергу, частиною 1 статті 151 КАС України передбачено види забезпечення позову, серед яких: зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; заборона відповідачу вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За приписами частини 2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову; заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами; суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавцем визначено чіткі підстави, за наявності яких допустимо вжиття заходів забезпечення позову. Такі підстави є самостійними та не залежать одна від одної.

Водночас, звертаючись до суду із заявою щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати підстави звернення із такою заявою, а також надати відповідні докази в підтвердження наведених у заяві аргументів.

Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до значно більших ускладнень, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відтак, під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів.

Згідно з Рекомендацій №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Слід наголосити на тому, що при вирішенні питання про забезпечення позову особливого дослідження потребують підстави забезпечення позову, за наявності яких допустимо вжиття заходів забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є підтвердження тих обставин, на які посилається заявник, шляхом надання доказів.

Як свідчить зміст заяви про забезпечення позову, підставою для вжиття відповідних заходів, на думку заявника, є ненадання Антимонопольним комітетом України відповіді на клопотання ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи, продовження строку на подання відповіді на подання та про відкладення розгляду справи №128-26.13/104-19, що позбавляє його можливості зібрати та подати до Антимонопольного комітету України докази, які б спростовували певні обставини у вказаній справі.

У підтвердження надіслання заявником до Антимонопольного комітету України відповідного клопотання надано фіскальний чек №55 від 14 грудня 2020 року.

Проте, із вказаного фіскального чеку неможливо встановити, які саме документи надсилались адресату.

Більше того, суду не надано доказів, які б підтверджували отримання Антимонопольним комітетом України клопотання, з яким звертався заявник.

Відтак, заявником не надано доказів, які б підтверджували надіслання ОСОБА_1 до Антимонопольного комітету України клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, продовження строку на подання відповіді на подання та про відкладення розгляду справи, як і не надано доказів отримання Антимонопольним комітетом України відповідної кореспонденції, що унеможливлює пересвідчитися у наведених доводах.

На переконання суду, твердження заявника про допущення Антимонопольним комітетом України протиправної бездіяльності щодо ненадання відповіді на клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, продовження строку на подання відповіді на подання та про відкладення розгляду справи №128-26.13/104-19 не є достатнім для висновку про наявність очевидної протиправності такої бездіяльності та, як наслідок, для вжиття відповідних заходів.

Особливу увагу слід звернути на неспівмірності заходів забезпечення позову, на вжитті яких наполягає заявник, із заявленими позовними вимогами.

Так, предметом оскарження у позовній заяві визначено бездіяльність Антимонопольного комітету України, що полягає у ненаданні заявникові можливості ознайомитися з матеріалами справи №128-26.13/104-19, ненаданні строку для зібрання відомостей про факти, які можуть бути використані як докази, а також у ненаданні строку для підготовки відповіді на подання, а тому, на думку позивача, ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язання Антимонопольного комітету України встановити строк для підготовки та надання обгрунтованої відповіді на подання від 26 листопада 2020 року №128-26.13/104-19/561-спр не менше 20 робочих днів з дня ознайомлення із матеріалами справи №128-26.13/104-19 та призначити розгляд справи на 01 лютого 2021 року.

Водночас, у заяві про забезпечення позову вказується на необхідності вжиття таких заходів забезпечення позову, як заборона Антимонопольному комітету України вчиняти будь-які дії з розгляду справи №128-26.13/104-19, а також заборона вживати будь-які заходи щодо притягнення до відповідальності акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи" "Вінницягаз" у зв`язку з розглядом справи №128- 26.13/104-19.

Суд переконаний, що ненадання відповіді на клопотання заявника про ознайомлення з матеріалами справи, продовження строку на подання відповіді на подання та про відкладення розгляду справи №128-26.13/104-19 не може мати наслідком вжиття таких заходів забезпечення позову, як встановлення заборони Антимонопольному комітету України здійснювати розгляд справи №128-26.13/104-19, а також вчиняти дії щодо притягнення до відповідальності АТ "Вінницягаз".

Окрім того, варто наголосити на тому, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відтак, право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень надано фізичній або юридичній особі, права та інтереси якої порушено. Якщо позивач не є учасником (суб`єктом) правовідносин, які виникли внаслідок бездіяльності суб`єкта владних повноважень, то така бездіяльність, відповідно, не породжує для позивача й права на захист.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі №9901/22/17, від 06 червня 2018 року у справі №800/489/17, від 06 лютого 2019 року у справі №9901/815/18, від 05 березня 2020 року у справі № 9901/511/19 та ряду інших.

У підпункті 4.1 пункту 4 рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Водночас, як свідчать подані заявником матеріали, ним як адвокатом здійснюються представницькі функції в інтересах АТ "Вінницягаз", стосовно якого і відбувається розгляд справи №128-26.13/104-19 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Тобто, оскарженими у позовній заяві діями порушуються права та інтереси саме АТ "Вінницягаз".

Проте, і з позовом, і з заявою про забезпечення позову до суду звернувся адвокат Міровський В.А., вказавши при цьому, що відповідачем порушено саме його права та інтереси.

Отже, оскільки заявник не є учасником (суб`єктом) правовідносин, які виникли між Антимонопольним комітетом України та АТ "Вінницягаз" у зв`язку із розглядом справи №128- 26.13/104-19, то такі правовідносини не породжують для нього й будь-яких наслідків, що унеможливлює надання захисту тих прав, щодо яких ініційовано звернення до суду.

Відтак, наведені обставини свідчать про те, що підстави для вжиття заходів забезпечення позову, що визначені частиною 2 статті 150 КАС України, відсутні, а тому у задоволенні поданої заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович