Справа № 160/5925/20
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2020 року Справа № 160/5925/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСліпець Н.Є.
за участі секретаря судового засіданняЛогвиненко В.М.
представника позивача 1 представника позивача 2 представника позивача 2 представника відповідача 1 представника відповідача 2 Філіповського В.В. Бровко О.О. Селіна Д.В. Ресенчук О.Ю. Нікольської В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» до виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Благоустрій 2018», Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Норма», про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
29.05.2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до виконавчого комітету Дніпровської міської ради (далі відповідач-1), Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради (далі відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Благоустрій 2018», в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 22.06.2020 року, просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради №1372 від 17.12.2019 року «Про надання дозволу департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради на виконання проектних робіт, реконструкції та функцій замовника по об`єкту «Реконструкція пл. Шевченко та вул. Яворницького у м. Дніпрі (Соборний район) з улаштуванням пішохідної зони»;
- визнати протиправними дій Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради з проведення обстеження зелених насаджень та складання 22.01.2020 року Акту №4 обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню, для виконання робіт по об`єкту «Реконструкція вул. Яворницького у м. Дніпрі (Соборний район) з улаштуванням пішохідної зони»;
- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради №591 від 19.05.2020 року «Про видалення зелених насаджень по вул. Яворницького»;
- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради №13 від 21.01.2020 року «Про надання дозволу департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради на виконання проектних робіт, капітального ремонту та функцій замовника по об`єкту «Капітальний ремонт пл. Шевченко в м. Дніпрі».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 року (суддя Захарчук-Борисенко Н.В.) відкрито провадження у адміністративній справі №160/5935/20, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.06.2020 року о 10:15 год. (т. 1 а.с. 132).
Також, 29.05.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» (далі позивач) до виконавчого комітету Дніпровської міської ради, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради «Про надання дозволу департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради на виконання проектних робіт, реконструкції та функцій замовника по об`єкту «Реконструкція пл. Шевченка та вул. Яворницького у м. Дніпрі (Соборний район) з улаштуванням пішохідної зони» від 17.12.2019року за №1372;
- визнати протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради «Про видалення зелених насаджень по вул. Яворницького» від 19.05.2020 року №591.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 року (суддя Горбалінський В.В.) відкрито провадження у адміністративній справі №160/5925/20 за правилами загального позовного провадження та об`єднано адміністративні справи в одне провадження та продовжено розгляд справи за єдиним унікальним номером судової справи 160/5925/20 (т. 1 а.с. 69-70).
Розпорядженням керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чуфарової Н.А. від 04.06.2020 року №173-д проведено повторний автоматизований розподіл справи №160/5925/20, у зв`язку із об`єднанням справ в одне провадження, за наслідками якого 04.06.2020 року справу №160/5925/20 передано на розгляд судді Захарчук-Борисенко Н.В. (т. 1 а.с. 146, 147).
Ухвалою від 05.06.2020 року суддею Захарчук-Борисенко Н.В. справу №160/5925/20 прийнято до свого провадження (т. 1 а.с. 148).
02.07.2020 року суддею Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 заявлено заяву про самовідвід, яка ухвалою від 02.07.2020 року задоволена (т. 2 а.с 217-218).
Згідно із розпорядженням керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 204д від 02.07.2020 року, здійснено повторний автоматизований розподіл справи №160/5925/20, у зв`язку із ухваленням Дніпропетровським окружним адміністративним судом ухвали від 02.07.2020 року про самовідвід судді Захарчук-Борисенко Н.В. від розгляду даної справи (т. 2 а.с. 220).
За наслідком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2020 року справу передано судді Сліпець Н.Є. (т. 2 а.с. 221).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 року (суддя Сліпець Н.Є.) адміністративну справу №160/5925/19 прийнято до свого провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.07.2020 року о 11:00 год. (т. 2 а.с. 223).
Також, даною ухвалою залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Благоустрій 2018».
Ухвалою суду від 09.10.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення в якості третьої особи без самостійних вимог у справі №160/5925/20, оскільки останнім не було надано доказів на підтвердження того, що він дійсно є мешканцем міста Дніпро та членом територіальної громади міста Дніпро, а саме не надано документ, що посвідчує особу із відміткою про місце реєстрації у місті Дніпро.
Усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, від 23.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 03.11.2020 року о 13:00 год. (т. 4 а.с. 107-110).
01.07.2020 року відповідачем-2 надано відзив на позовні заяви, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних заяв, посилаючись неправомірність оскаржуваних рішень та дій, оскільки оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 17.12.2019 року №1372 надано дозвіл на виконання робіт та вчинення певних дій із замовлення проектно-кошторисної документації та її затвердження, у зв`язку з чим були відсутні підстави для внесення відповідних змін до детального плану території та винесення таких питань на громадські обговорення. Також, оскільки оскаржуваним рішенням не вирішувалось питання затвердження містобудівної документації, були відсутні підстави для необхідності проведення стратегічної екологічної оцінки. Крім того, помилковими є твердження позивача щодо необхідності отримання дозволу на проведення робіт в історичних ареалах населених місць, оскільки зазначені позивачем у позові пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області, відповідно до розпорядження голови Дніпропетровської облдержадміністрації від 12.04.1996 року №158-р, обумовлюють охоплення зазначеної вулиці в межі історичного ареалу, тоді як предметом позову є протиправні дії з проведення обстеження зелених насаджень (дерев, кущів), які є об`єктами благоустрою, а не об`єктами культурної спадщини. Звертали увагу суду на те, що департамент не є суб`єктом Правил поводження із зеленими наснаженнями м. Дніпра, затверджених рішенням міської ради від 25.09.2019 року №103/48, оскільки відповідно до положень Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 року №1045, обстеження здійснюються не департаментом, а утвореною ним, відповідно до наказу від 10.10.2019 року, комісією колегіальним органом, що унеможливлює відповідальність департаменту за проведення комісією обстеження зелених насаджень та складання акту від 22.01.2020 року №4.
13.07.2020 року відповідачем-1 надано відзив на позовні заяви, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних заяв, посилаючись на правомірність оскаржуваних рішень та дій. Так, відповідно до Положення про порядок проведення архітектурних та містобудівних конкурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.1999 року №2137, виключно на конкурсній основі здійснюється розроблення проектів об`єктів архітектури, реалізація яких справляє істотний вплив на розвиток і формування забудови населених пунктів, об`єктів, що розміщуються в зоні охорони пам`яток історії і культури або можуть справляти негативний вплив на території та об`єкти природно-заповідного фонду, а також об`єктів архітектури загальнодержавного значення. Такі об`єкти визначаються містобудівною документацією і місцевими правилами забудови населених пунктів та у разі необхідності за рішеннями центральних і місцевих органів виконавчої влади, виконавчих органів місцевих рад, місцевих органів містобудування та архітектури. Проте, за містобудівною документацією на місцевому рівні (генеральним планом розвитку міста та планом зонування території міста) території пл. Шевченко та вул. Яворницького в м. Дніпро не відносяться до об`єктів, реконструкція яких може справити істотний вплив на розвиток і формування забудови міста, при цьому, центральними або місцевими органами виконавчої влади, виконавчим комітетом міської ради та органом містобудування та архітектури міської ради не приймалось жодного рішення щодо обґрунтування необхідності проведення архітектурного конкурсу для організації реконструкції пл. Шевченко та вул. Яворницького в м. Дніпро. Також, зазначено, що на момент прийняття спірного рішення був відсутній належним чином розроблений, погоджений та затверджений детальний план території, який розповсюджував би свою дію на пл. Шевченко та вул. Яворницького в м. Дніпрі. Отже, спірне рішення виконавчого комітету не може розглядатися як внесення змін до неіснуючого детального плану. Крім того, чинне законодавство України прямо передбачає послідовність внесення змін до містобудівної документації і неможливість зміни детального плану території містобудівною документацією вищого рівня або будь-яким іншим документом, який не має статусу містобудівної документації. Оскільки спірне рішення відповідно до вимог чинного законодавства України не є видом містобудівної документації, то прийняття такого рішення не потребує дотримання вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Закону України «Про стратегічну екологічну оцінку» в частині проведення громадських слухань та проходженню процедури стратегічної екологічної оцінки відповідно. Звертали увагу суду на те, що оскаржуваним рішенням жодним чином не порушено норму ст. 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», оскільки рішення виконкому лише надає можливість департаменту благоустрою виступати замовником на реконструкцію та здійснити усі необхідні заходи щодо замовлення та погодження проєктно-кошторисної документації, і жодним чином не стосується подальших дій, чи бездіяльності замовника. Щодо посилань позивача на те, що рішення прийнято до того, як були передбачені видатки на об`єкт у міському бюджеті та у Програмі економічного і соціального розвитку міста, зазначено, що видатки міського бюджету включено до Програми економічного і соціального розвитку міста на 2019 рік, у розрізі бюджетних призначень по головним розпорядникам бюджетних коштів. Отже, включення до Програми об`єкту без попереднього визначення виконавчого органу, а саме надання йому функцій замовника, було б порушенням з боку відпвідача-1. Тобто, лише після надання департаменту функцій замовника до міського бюджету та Програми і були внесені відповідні зміни для здійснення виконання проектних та будівельних робіт на об`єкті, що не є порушенням ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. ст. 11, 18 Закону України «Про державне прогнозування та розроблення програм економічного і соціального розвитку України». Враховуючи викладене, вважають, що оскаржуване рішення прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Крім того, зауважили, що прийняте рішення за своєю природою є актом індивідуальної дії та взагалі не порушує прав Громадської організації «Платформа Громадський Контроль», позивачем ОСОБА_1 також не наведено конкретних обставин, чим саме порушуються його права.
17.09.2020 року представником позивача Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» подано відповідь на відзив відповідача-1, відповідно до якої позивач заперечує всі доводи відповідача-1 наведені у відзиві на позовну заяву, оскільки вони є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, додатково зазначає, що рішення №1372 по своїй суті змінило містобудівну документацію в обхід процедури громадського обговорення, оскільки зміна порядку організації транспортного і пішохідного руху може бути виключно після проведення процедури затвердження детального плану території. Проте, детальний план території, де знаходиться вул. Яворницького, не розроблявся та не затверджувався.
19.10.2020 року представником відповідача-1 подано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що відповідачем-1 своїм рішенням було визначено замовника на проведення реконструкції та капітального ремонту на відповідних об`єктах, а не розпорядника бюджетних коштів, як стверджує позивач. Звертав увагу суду, що усі заперечення позивача зводяться до спонукання, в даному випадку Дніпровської міської ради, щодо затвердження змін містобудівної документації, зокрема, внесення змін до детального плану території у зв`язку з проведенням реконструкції вул. Яворницького під час розроблення яких відповідно до ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проводяться громадські обговорення. При цьому, відповідачем у справі, що розглядається є виконавчий комітет Дніпровської міської ради, яким в межах повноважень прийнято рішення про визначення замовника на будівництво конкретного об`єкту та департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, якому надано такі функції в силу покладених повноважень на останнього. Таким чином, доводи позивача щодо внесення змін до будь-якої містобудівної документації та затвердження їх міською радою у встановленому законом порядку жодним чином також не стосуються предмету спору у даній справі. Щодо оскаржуваного рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 17.12.2019 року № 1372 (зі змінами, внесеними рішенням від 21.01.2020 року № 8), яикм департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради надано дозвіл на виконання проектних робіт, реконструкції та функції замовника по об`єкту «Реконструкція вул. Яворницького у м. Дніпрі (Соборний район)» зазначив, що даним рішенням департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради було доручено: замовити проєктно-кошторисну документацію в проектній організації, яка має ліцензію на проектування, погодити та затвердити проектно-кошторисну документацію в установленому порядку; одержати в управлінні державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради дозвіл на виконання робіт. На виконання рішення з урахуванням приписів ч. 3 ст. 28 Закону, відповідно до службової записки начальника управління інфраструктури міста департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради Шматченко П. В. від 28.12.2019 року про надання доручення щодо виконання обстеження зелених насаджень для визначення обсягу робіт по їх видаленню при виконанні робі і по об`єкту: «Реконструкція пл. Шевченко та вул. Яворницького у м. Дніпрі (Соборний район)», на підставі наказу в.о. директора департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради Дібрової М. П. від 10.10.2019 року № 169, яким затверджено склад комісії з обстеження зелених насаджень, що підлягають виділенню на території міста Дніпра, компетентним органом 22.01.2020 року проведено відповідне обстеження за результатами якого і складено акт обстеження зелених насаджень, шо підлягають видаленню № 4. Під час такого обстеження, комісією також було зафіксовано наявність аварійних зелених насаджень, що зафіксовано в акті № 4 від 22.01.2020 року, а саме, комісією зазначено, що видаленню підлягають також дерева, що набули сухого, фаутного та аварійного стану, пов`язаного з негативним впливом на них негативних кліматичних умов, хімічних речовин та сполук, ураженням шкідливими організмами, а також досягнення ними вікової межі. Так, відповідно до п. 7 Порядку, видалення аварійних, сухостійних і фаутних дерев здійснює балансоутримувач на підставі акту, що у свою чергу складається відповідно до п. 4 цього Порядку. Отже, алгоритм дій відповідно до цього пункту такий: заява про видалення - комісійне обстеження - акт - проект рішення компетентного органу про видалення зелених насаджень. При цьому, видалення зелених насаджень під час виконання підготовчих і будівельних робіт на об`єктах благоустрою здійснюється на підставі дозвільних документів на проведення таких робіт, лише після обстеження земельної ділянки та складання акту обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню. Таким чином, на підставі акту № 4 від 22.01.2020 року виконавчим комітетом Дніпровської міської ради і було прийнято рішення від 19.05.2020 року № 591 «Про видалення зелених насаджень по вул. Яворницького». Таким чином, відповідач-1 вважає, що оскаржуване рішення не протирічить Порядку, а отже доводи позивачів щодо зазначених порушень є безпідставними.
23.10.2020 року представником відповідача-1 подано додаткові пояснення, в яких зазначені доводи, аналогічні викладеним у запереченнях на відповідь на відзив від 19.10.2020 року.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позови з підстав, зазначених у них та відповіді на відзив.
Представник відповідача-1 в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов підтримав, проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Представник відповідача-2 в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов підтримала, проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини не явки суд не повідомили.
Заслухавши пояснення представників позивача, заперечення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 17.12.2019 року виконавчим комітетом Дніпровської міської ради прийнято рішення №1372 «Про надання дозволу департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради на виконання проектних робіт, реконструкції та функцій замовника по об`єкту «Реконструкція пл. Шевченко та вул. Яворницького у м. Дніпрі (Соборний район)» з улаштуванням пішохідної зони» (т. 1 а.с. 14-15).
Вказаним рішенням вирішено:
1. Надати дозвіл департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради на виконання проектних робіт, реконструкції та функцій замовника по об`єкту «Реконструкція пл. Шевченка та вул. Яворницького у м. Дніпрі (Соборний район)» з улаштуванням пішохідної зони.
2. Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради:
2.1. Замовити проєктно-кошторисну документацію в проєктній організації, яка має ліцензію на проєктування.
2.2. Погодити та затвердити проєктно-кошторисну документацію в установленому порядку.
2.3. Одержати в управлінні державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради дозвіл на виконання робіт.
3. Контроль за виконанням цього рішення покласти на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів, директора департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради Лисенка М. О.
Також, судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради №13 від 21.01.2020 року департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради надано дозвіл на виконання проектних робіт, капітального ремонту та функцій замовника по об`єкту «Капітальний ремонт пл. Шевченко в м. Дніпрі».
22.01.2020 року комісією Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради складено акт №4 обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню, для виконання робіт по об`єкту «Реконструкція пл. Шевченко та вул. Яворницького у м. Дніпрі (Соборний район) з улаштуванням пішохідної зони» (т. 1 а.с. 82-84).
В результаті обстеження зелених насаджень прийнято рішення, що видаленню (зрізуванню) підлягають 95 дерев, відновна вартість яких складає 1 223 261,77 грн., та 50 кущів, відновна вартість яких 112 264,84 грн. Сплата не проводиться згідно п. 6 Порядку видалення дерев, кущів, газонів та квітників у населених пунктах, затверджених ПКМУ від 01.08.2006 року №1045 - у разі: будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту (об`єктів інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, благоустрою та інших об`єктів будівництва, що споруджуються за рахунок коштів державного чи місцевого бюджету).
19.05.2020 року виконавчим комітетом Дніпровської міської ради прийнято рішення №591 «Про видалення зелених насаджень по вул. Яворницького», яким надано дозвіл Департаменту благоустрою та інфраструктури на видалення зазначених в акті зелених насаджень.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості прийняття виконавчим комітетом Дніпровської міської ради відповідних рішень, а також правомірності дій Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради з проведення обстеження зелених насаджень та складання акту обстеження.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
За ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в інших законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно із ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В рамках адміністративного судочинства:
дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;
бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;
рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

За загальним правилом, кожна особа, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи з наведеного, кожною особою, права та свободи якої було порушено, можуть бути оскаржені до суду рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують їх права, свободи та інтереси. При цьому, ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. Отже, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп в справі № 3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

В пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Так, з оскаржуваного рішення від 17.12.2019 року №1372 «Про надання дозволу департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради на виконання проектних робіт, реконструкції та функцій замовника по об`єкту «Реконструкція пл. Шевченко та вул. Яворницького у м. Дніпрі (Соборний район)» з улаштуванням пішохідної зони» вбачається, що за своєю природою дане рішення є актом індивідуальної дії та вичерпує свою дію фактом його виконання, а отже, задоволення позову в цій частині не може призвести до відновлення порушених прав позивачів.

Отже, виконавчим комітетом Дніпровської міської ради фактично була реалізована його компетенція щодо надання дозволу на виконання робіт та вчинення певних дій із замовлення проектно-кошторисної документації та її затвердження, у зв`язку з чим оскаржуване рішення не є таким, що порушує права позивачів та їх інтереси шляхом обмежень у реалізації їх прав чи безпідставного покладення на них необґрунтованих обов`язків, а відтак, задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування даного рішення не призведе до поновлення порушених прав позивачів, оскільки, по-перше, таке рішення відповідача не є юридично значимим для позивачів, по-друге, лише під час проведення реконструкції, чи після її завершення, у разі порушення прав конкретних осіб, останні мають право звернутись за захистом порушених прав у передбачений законом спосіб.

Тобто, права осіб можуть порушувати лише наслідки проведення реконструкції, а не рішення організаційного характеру, яким надано дозвіл на виконання робіт та вчинення певних дій із замовлення проектно-кошторисної документації та її затвердження.

При цьому, щодо порушення оскаржуваним рішенням прав безпосередньо ОСОБА_1 та Громадської організації «Платформа Громадський Контроль», суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання» № 4572-VI, громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка.

Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону № 4572-VI для здійснення своєї мети (цілей) громадське об`єднання має право:

1) вільно поширювати інформацію про свою діяльність, пропагувати свою мету (цілі);

2) звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами;

3) одержувати у порядку, визначеному законом, публічну інформацію, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації;

4) брати участь у порядку, визначеному законодавством, у розробленні проектів нормативно-правових актів, що видаються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування і стосуються сфери діяльності громадського об`єднання та важливих питань державного і суспільного життя;

5) проводити мирні зібрання;

6) здійснювати інші права, не заборонені законом.

За ч. 2 ст. 21 Закону № 4572-VI громадське об`єднання зі статусом юридичної особи має право:

1) бути учасником цивільно-правових відносин, набувати майнові і немайнові права відповідно до законодавства;

2) здійснювати відповідно до закону підприємницьку діяльність безпосередньо, якщо це передбачено статутом громадського об`єднання, або через створені в порядку, передбаченому законом, юридичні особи (товариства, підприємства), якщо така діяльність відповідає меті (цілям) громадського об`єднання та сприяє її досягненню. Відомості про здійснення підприємницької діяльності громадським об`єднанням включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

3) засновувати з метою досягнення своєї статутної мети (цілей) засоби масової інформації;

4) брати участь у здійсненні державної регуляторної політики відповідно до Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»;

5) брати участь у порядку, визначеному законодавством, у роботі консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів, що утворюються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування для проведення консультацій з громадськими об`єднаннями та підготовки рекомендацій з питань, що стосуються сфери їхньої діяльності.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 22 Закону № 4572-VI держава забезпечує додержання прав громадських об`єднань.

Втручання органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб у діяльність громадських об`єднань, так само як і втручання громадських об`єднань у діяльність органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування можуть залучати громадські об`єднання до процесу формування і реалізації державної політики, вирішення питань місцевого значення, зокрема, шляхом проведення консультацій з громадськими об`єднаннями стосовно важливих питань державного і суспільного життя, розроблення відповідних проектів нормативно-правових актів, утворення консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів при органах державної влади, органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, в роботі яких беруть участь представники громадських об`єднань.

Державний нагляд та контроль за дотриманням закону громадськими об`єднаннями здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом.

Аналізуючи наведені положення законодавства у зіставленні з предметом і підставами позову в цій справі, суд зазначає, що громадська організація, зважаючи на мету свого створення, може бути учасником певних правовідносин, будучи наділеним певним обсягом прав та обов`язків. Залежно від характеру цих правовідносин, їх змісту та власне правового статусу громадської організації у певному правовідношенні залежить обсяг її прав та способів їх реалізації.

Громадська організація наділена процесуальною правосуб`єктністю, тож може звертатися до суду за захистом своїх прав. Спосіб захисту в такому випадку обумовлюється предметом спору, підставами позову, обставинами, за яких виник спір, але насамперед повинен мати на меті відновити/захистити порушенні права від неправомірних рішень, дій/бездіяльності, якщо розглядати це в контексті адміністративного судочинства, суб`єктів владних повноважень у публічно-правових відносинах.

Але в будь-якому випадку звернення, як в цій справі, громадської організації з адміністративним позовом до суб`єкта владних повноважень передбачає існування публічно-правового спору (який виник щодо права (громадської організації), яке ґрунтується за законі). Такий спір має бути реальним, а наслідки оскаржуваних рішень, дій/бездіяльності, так само як і результат вирішення судом спору, повинні мати безпосередній вплив на відповідне право (порушення якого зумовило звернення до суду). Посилання на опосередковані наслідки від неправомірних рішень, дій/бездіяльності чи на абстрактні права, за захистом яких подано цей позов, чи правомірну мету, яку в такий спосіб (подання адміністративного позову) переслідує заявник, не можуть слугувати свідченням як виникнення спору, так і підставою для захисту порушених прав (в тому сенсі, як їх трактує позивач).

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Поміж тим, як вбачається з позовної заяви Громадської організації, остання будь-яких порушень з боку відповідачів, які б зачіпали безпосередньо права та інтереси Громадської організації та/або її учасників не зазначила.

Заявлена позивачем мета захистити права та інтереси членів територіальної громади міста та самої громадської організації в особі її членів, не може змінити чи підмінити суті публічно-правового спору, з яким процесуальний закон пов`язує звернення до адміністративного суду і чим власне визначається завдання адміністративного судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами не виникло спору як такого, тобто позивачем не наведено в чому власне полягає порушене право громадської організації діями та рішеннями відповідачів, на чому воно гуртується (правова підстава) і яким чином відповідачі своїми діями/бездіяльністю порушили відповідне право.

При цьому, статутна діяльність громадської організації не надає їй права/повноважень бути представницьким органом/організацією, який може діяти в інтересах територіальної громади міста Дніпра. Здійснювати статутну діяльність громадська організація може в порядку і спосіб, які передбачені законодавством, приміром звертатися до органів державної влади та органів місцевого самоврядування із заявами, скаргами чи пропозиціями. Або ж Громадська організація може проявити свою позицію і в іншій формі, яку не заборонено законом.

Однак, звернення до суду з адміністративним через призму реалізації мети статутної діяльності громадської організації не узгоджується із завданням адміністративного судочинства і не може слугувати підставою позову. Понад те, звернення до суду під приводом захисту порушених прав інших осіб у сфері публічно-правових відносин (за відсутності спору як такого) не може мати на меті втручання у діяльність, зокрема, органу місцевого самоврядування, з тим, щоб в такий спосіб змусити його до здійснення ним повноважень у інший спосіб.

Тобто, звернення до суду за відсутності публічно-правового спору і безвідносно до порушення безпосередньо чиїхось прав чи інтересів, зокрема громадської організації, у цьому спорі, виключає і право на захист.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.06.2020 року у справі №804/577/18.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилань Громадської організації на постанову Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі № 804/340/18, як на підставу того, що оспорюване рішення у справі, що розглядається, прямо вливає, як на права та інтереси членів територіальної громади, на захист яких позивач має право звернутись до суду та і на права та інтереси самої громадської організації, суд зазначає, що у справі №804/340/18 оскаржувались регуляторні акти (нормативно-правові), якими встановлювались тарифи на послуги з перевезення пасажирів, натомість, у даній справі, мова йде про акт індивідуальної дії, оскарження якого розглядається з урахуванням інших законодавчих приписів, ніж тих, які стали підставою для прийняття Верховним Судом рішення у наведеній позивачем справі.

Крім вищевказаного, суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 не є мешканцем Соборного району м. Дніпра, оскільки згідно копії паспорту та тексту позовної заяви зареєстрований та фактично мешкає по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 138-140).

Щодо доводів позивачів про протиправність прийняття виконавчим комітетом Дніпровської міської ради рішення від 17.12.2019 року №1372 «Про надання дозволу департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради на виконання проектних робіт, реконструкції та функцій замовника по об`єкту «Реконструкція пл. Шевченко та вул. Яворницького у м. Дніпрі (Соборний район)» з улаштуванням пішохідної зони», суд зазначає наступне.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 1 Закону №3038, містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Закону №3038, інструментом державного регулювання планування територій є містобудівна документація, яка поділяється на документацію державного, регіонального та місцевого рівнів.

Статтею 12 Закону №3038 визначено, що до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону №3038 генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону №3038 детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Положеннями статті 10 розділу ІІІ «Планування територій» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI визначено, що фінансування робіт з планування територій на державному рівні, розроблення нормативних документів з питань планування і забудови територій, проведення пріоритетних науково-дослідних робіт здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Фінансування робіт з розроблення необхідної проектної документації, планування та забудови окремих земельних ділянок, на яких їх власники або користувачі мають намір здійснити нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт об`єктів будівництва (далі - будівництво), та внесення відповідної інформації до містобудівного кадастру здійснюється за рахунок коштів таких осіб або інших джерел, не заборонених законом.

За рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування для розроблення плану зонування, детального плану території крім коштів державного та місцевих бюджетів можуть залучатися кошти з інших джерел, не заборонених законом, за умови виконання функцій замовника відповідним органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» громадським слуханням підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій.

Згідно із ч. 2 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема, затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, зазначеної у частині першої цієї статті, без проведення громадських слухань щодо проектів такої документації забороняється.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 цього ж Закону сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи зобов`язані забезпечити: оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками; оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні та доступ до цієї інформації громадськості; реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні (у разі її утворення); узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками містобудівної документації на місцевому рівні через погоджувальну комісію; оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні.

Згідно із ч.ч. 5-6 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні є підставою для подання пропозицій громадськості до відповідного органу місцевого самоврядування; пропозиції громадськості мають бути обґрунтовані в межах відповідних законодавчих та нормативно-правових актів, будівельних норм, державних стандартів і правил та надаватися у строки, визначені для проведення процедури громадських слухань. Пропозиції, надані після встановленого строку, не розглядаються.

Порядок проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 року №555.

Пунктом 1 вказаного порядку визначено, що цей Порядок визначає механізм проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні: генеральних планів населених пунктів, планів зонування та детальних планів територій.

Відповідно до п. 2 Порядку № 555 проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів у проектах містобудівної документації здійснюється під час розроблення відповідних проектів містобудівної документації.

З положень наведених норм законодавства вбачається, що проведення громадських слухань передбачено лише під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні щодо генеральних планів населених пунктів, планів зонування та детальних планів територій.

Під час розгляду справи судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 17.12.2019 року №1372 надано дозвіл на виконання робіт та вчинення певних дій із замовлення проектно-кошторисної документації та її затвердження.

Отже, жодне з питань, з визначених ч. 1 ст. 21 Закону №3038, що підлягає затвердженню містобудівною документацією, даним рішенням вирішено не було.

Відповідно, прийняття оскаржуваного рішення виконавчим комітетом Дніпровської міської ради №1372 від 17.12.2019 року «Про надання дозволу департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради на виконання проектних робіт, реконструкції та функцій замовника по об`єкту «Реконструкція пл. Шевченко та вул. Яворницького у м. Дніпрі (Соборний район)» з улаштуванням пішохідної зони» не відноситься до випадків, щодо яких ч. 1 ст. 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено обов`язковість громадських слухань.

Суд звертає увагу, що дане рішення лише надає можливість департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради виступати замовником на капітальний ремонт та здійснити усі необхідні заходи щодо замовлення та погодження проєктно-кошторисної документації.

При цьому, оскаржуване рішення жодним чином не стосується подальших дій замовника.

За таких обставин, враховуючи вказані норми Закону та вирішені рішенням питання, доводи позивачів про необхідність винесення таких питань на громадські обговорення є помилковими.

Також, оскільки оскаржуваним рішенням не вирішувалось питання затвердження містобудівної документації, були відсутні підстави для необхідності проведення стратегічної екологічної оцінки.

Так, відповідно ч. 1 ст. 10 Закону «Про стратегічну екологічну оцінку» № 2354 стратегічна екологічна оцінка здійснюється у процесі розроблення документа державного планування до його подання для затвердження. Здійснення стратегічної екологічної оцінки забезпечує замовник.

При цьому, п. 3 ч. 1 ст. 1 даного Закону визначено, що документами державного планування є стратегії, плани, схеми, містобудівна документація, загальнодержавні програми, державні цільові програми та інші програми і програмні документи, включаючи зміни до них, які розробляються та/або підлягають затвердженню органом державної влади, органом місцевого самоврядування.

Право на виконання будівельних робіт передбачено ст. 34 Закону №3038, відповідно до якої замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

2) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

Отже, вказаними нормами передбачена необхідність проведення оцінки впливу на довкілля при проведенні реконструкції, оскільки, сфера застосування впливу на довкілля визначена ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» від 23.05.2017 року № 2059-VІІІ, відповідно до якої здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Проте, планована діяльність не включає реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, розширення, перепрофілювання об`єктів, інші втручання в природне середовище, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України (ст. 1 Закону № 2059).

Таким чином, враховуючи що оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 17.12.2019 року № 1372 не вирішувались питання затвердження містобудівної документації, доводи позивачів в частині необхідності проведення стратегічної екологічної оцінки є помилковими.

Щодо тверджень позивачів про порушення Закону України «Про охорону культурної спадщини» в частині не отримання дозволу на проведення робіт в історичних ареалах населених місць, необхідно зазначити наступне.

Так, Закон України «Про охорону культурної спадщини» регулює правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою.

Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини»:

- об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

- історичний ареал населеного місця - частина населеного місця, що зберегла об`єкти культурної спадщини і пов`язані з ними розпланування та форму забудови, які походять з попередніх періодів розвитку, типові для певних культур або періодів розвитку.

Суд звертає увагу, що зазначені у позові пам`ятки архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області, відповідно до розпорядження голови Дніпропетровської облдержадміністрації від 12.04.1996 року № 158-р, обумовлюють охоплення вулиці в межі історичного ареалу та не є самим історичним ареалом, як зазначає позивач.

При цьому, предметом позову визначено протиправність дії з проведення обстеження зелених насаджень (дерев, кущів), які відповідно до абз. 11,18 п.п. 1.2.1. п. 1.2. Правил благоустрою території міста Дніпро, затверджених рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.11.2013 № 44/43 «Про затвердження Правил благоустрою території міста Дніпро» (зі змінами) є об`єктами благоустрою, а не об`єктами культурної спадщини.

Таким чином, твердження позивачів про порушення відповідачами Закону України «Про охорону культурної спадщини» є безпідставними.

Щодо посилань Громадської організації на той факт, що реконструкція вулиці, яка відноситься до історичного ареалу повинна проводитись за результатами конкурсу, суд зазначає, що ст. 6 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачає, що виключно на конкурсній основі здійснюється розроблення проектів об`єктів архітектури, реалізація яких має суттєвий вплив на розвиток і формування забудови населених пунктів, а також об`єктів, які розміщуються в зоні охорони пам`яток історії та культури або можуть негативно впливати на території і об`єкти природно-заповідного фонду.

При цьому, необхідність проведення таких конкурсів визначається згідно з вимогами містобудівного законодавства та за рішеннями центральних і місцевих органів виконавчої влади, виконавчих органів місцевих рад, а також за ініціативою замовників та об`єднань професійних архітекторів.

Положення про порядок проведення архітектурних та містобудівних конкурсів затверджено постановою Кабінетом Міністрів України від 25.11.1999 № 2137.

Відповідно до п. 6 вказаного Положення виключно на конкурсній основі здійснюється розроблення проектів об`єктів архітектури, реалізація яких справляє істотний вплив на розвиток і формування забудови населених пунктів, об`єктів, що розміщуються в зоні охорони пам`яток історії і культури або можуть справляти негативний вплив на території та об`єкти природно-заповідного фонду, а також об`єктів архітектури загальнодержавного значення. Такі об`єкти визначаються містобудівною документацією і місцевими правилами забудови населених пунктів та у разі необхідності за рішеннями центральних і місцевих органів виконавчої влади, виконавчих органів місцевих рад, місцевих органів містобудування та архітектури.

З аналізу викладеного вбачається, що проведення конкурсу, за наявності правових підстав, має місце в процесі реалізації рішення, яким надано дозвіл на виконання певних робіт, а не на стадії його прийняття.

Водночас, суд погоджується з доводами позивачів, що за наслідками прийнятого виконавчим комітетом Дніпровської міської ради рішення відбулась зміна проїжджої частини вулиці на пішохідну без внесення відповідних змін до детального плану міста.

Так, Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» склад, зміст, порядок розроблення та затвердження детального плану території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до пп. 4.6, 4.7 «Склад та зміст детального плану території» у разі внесення змін до генерального плану, плану зонування територій населеного пункту або схеми планування території району, які стосуються території, охопленої чинним детальним планом території, обов`язковим є внесення відповідних змін до детального плану цієї території. Внесення змін до детального плану за умови його відповідності генеральному плану, плану зонування населеного пункту або схеми планування території району здійснюється шляхом розроблення проекту внесення змін до нього, його погодження та затвердження. Після затвердження відповідного проекту внесення змін він стає невід`ємною складовою частиною детального плану.

В ході розгляду справи судом встановлено, що на момент прийняття спірного рішення відсутній належним чином розроблений, погоджений та затверджений детальний план території, який розповсюджував би свою дію на пл. Шевченко та вул. Яворницького в м. Дніпро, що також не заперечувалось представником відповідача-1 у судовому засіданні.

Разом з тим, суд звертає увагу, що вказані обставини не входять до предмету розгляду даної справи та жодним чином не підтверджують чи не спростовують протиправність чи правомірність оскаржуваних рішень.

До того ж, відповідачами у даній справі є виконавчий комітет Дніпровської міської ради, яким в межах повноважень прийнято рішення про визначення замовника на будівництво конкретного об`єкту та департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, в той час коли затвердження змін містобудівної документації входить відповідно до вимог закону до компетенції Дніпровської міської ради, яка не є стороною у даній справі.

Таким чином, фактично в основу обґрунтування позовів в частині визнання протиправним та скасування рішення №1372 від 17.12.2019 року покладена незгода позивачів з процедурою зміни проїжджої частини вулиці на пішохідну, що була здійснена після прийняття виконавчим комітетом спірного рішення, тоді як оскаржуване рішення стосується виключно надання можливості департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради виступати замовником на капітальний ремонт та здійснити усі необхідні заходи щодо замовлення та погодження проєктно-кошторисної документації.

За таких обставин, враховуючи вказані норми Закону та питання вирішені оскаржуваним рішенням, суд дійшов висновку, що підстави для визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради №1372 від 17.12.2019 року «Про надання дозволу департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради на виконання проектних робіт, реконструкції та функцій замовника по об`єкту «Реконструкція пл. Шевченко та вул. Яворницького у м. Дніпрі (Соборний район) з улаштуванням пішохідної зони» відсутні, у зв`язку з чим позовні вимоги позивачів в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо доводів позивачів про протиправність прийняття виконавчим комітетом Дніпровської міської ради рішення №591 від 19.05.2020 року «Про видалення зелених насаджень по вул. Яворницького», суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року №105 затверджено Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України, які визначають правові та організаційні засади озеленення населених пунктів, спрямовані на забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини (далі - Правила №105).

Відповідно до п. 7.1 Правил №105, охороні та відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності, крім зелених насаджень, які висаджені або виросли самосівом в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільчих пунктів і підприємств та своєчасно видалені. У разі несвоєчасного видалення насаджень в охоронних зонах, коли дерева біля кореневої шийки досягли діаметра 5 см і більше, їх відновна вартість стягується в установленому порядку.

Згідно п. 7.4 Правил №105, містобудівна діяльність у населених пунктах проводиться з дотриманням вимог охорони зелених насаджень.

Пунктом 7.6 Правил №105 передбачено, що під час проведення будь-яких робіт на земельній ділянці, на якій залишились зелені насадження, забудовник:

огороджує дерева на території будівництва;

у процесі виконання робіт щодо будівництва доріг, тротуарів, асфальтування дворів тощо залишає місця (лунки) для посадки дерев, а також утворює лунки довкола наявних дерев;

копає канави глибше 1 м для прокладання підземних інженерних мереж і фундаментів на віддалі не менше 2 м від дерева та 1,5 м від чагарника;

не допускає засипання ґрунтом чагарників та стовбури дерев;

зберігає верхній родючий шар ґрунту на всій території забудови, організовує його зняття, складування та залишає для подальшого використання чи передачі спеціалізованому підприємству, визначеному місцевим органом влади для використання під час створення зелених насаджень;

не допускає складування будівельних матеріалів, стоянки машин і механізмів на відстані не менше 2,5 м від дерева і 1,5 м від чагарника.

Разом з тим, у спірному випадку, департамент благоустрою не здійснював діяльності пов`язаної з проектуванням, створенням, ремонтом і утриманням зелених насаджень, а проводив підготовчі роботи, у тому числі і шляхом видалення зелених насаджень на об`єкті реконструкції.

Відповідно до п. 5, 14 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів, озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 26-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», дозвіл на порушення об`єктів благоустрою не вимагається, якщо земляні та ремонтні роботи здійснюються, зокрема, у складі підготовчих або будівельних робіт, право на виконання яких оформлене у встановленому законодавством порядку.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 року №1045 затверджено Порядок видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, який визначає процедуру видалення дерев, кущів, газонів і квітників (далі - зелені насадження) на території населеного пункту (далі - Порядок №1045).

Видалення зелених насаджень, відповідно до п. 2 зазначеного Порядку здійснюється у разі:

- будівництва об`єкта архітектури на підставі документів, визначених ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»;

- знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев, а також самосійних і порослевих дерев з діаметром кореневої шийки не більш як 5 сантиметрів;

- ліквідації аварійної ситуації на інженерних мережах населеного пункту;

- відновлення світлового режиму в житловому приміщенні, що затіняється деревами;

- проведення ремонтних та експлуатаційних робіт в охоронній зоні повітряних ліній електропередачі, на трансформаторній підстанції і розподільному пункті системи енергопостачання, мережі водо-, теплопостачання та водовідведення, телекомунікаційній і кабельній електромережі;

- досягнення деревом вікової межі;

- провадження господарської діяльності на території розсадників з вирощування декоративних дерев та кущів;

- ліквідації наслідків стихійного лиха, аварійної та надзвичайної ситуації.

У відповідності до п.3 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 року № 1045, видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі ордера (крім випадків, передбачених пунктами 7-10 цього Порядку); на підставі одного з документів, визначених ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», до прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Підставою для прийняття рішення компетентним органом, відповідно до п.4 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах є заява про видалення зелених насаджень, подана юридичною чи фізичною особою.

Після надходження заяви компетентний орган утворює комісію з питань визначення стану зелених насаджень та їх відновної вартості (далі - комісія), до складу якої входять представники заявника, власника земельної ділянки (користувача), компетентного органу, територіального органу Держекоінспекції, а у разі потреби - балансоутримувача території та комунального підприємства, що здійснює утримання зелених насаджень.

Під час формування складу комісії компетентний орган протягом двох днів після надходження заяви надсилає запити до територіального органу Держекоінспекції, власника земельної ділянки (користувача), балансоутримувача території та комунального підприємства, що здійснює утримання зелених насаджень, щодо можливості їх участі в роботі комісії.

Територіальний орган Держекоінспекції та заінтересовані організації у п`ятиденний строк після надходження запиту надсилають компетентному органу в письмовій формі повідомлення про включення свого представника до складу комісії.

Після надходження повідомлень компетентний орган протягом трьох днів затверджує склад комісії. У разі надходження повідомлень про відмову від участі представників територіального органу Держекоінспекції та заінтересованих організацій склад комісії затверджується без таких представників.

У процесі визначення стану зелених насаджень та відновної вартості зелених насаджень, які видаляються на підставі одного з документів, визначених частиною першою статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», до складу комісії включається представник фізичної або юридичної особи, яка має намір щодо забудови території.

Комісія у п`ятиденний строк після її затвердження визначає стан зелених насаджень, розташованих на земельній ділянці, і їх відновну вартість та складає акт обстеження тих насаджень, що підлягають видаленню (далі - акт), за формою, затвердженою Мінрегіоном.

Відновна вартість зелених насаджень визначається згідно з методикою, затвердженою Мінрегіоном.

У разі знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев комісія з`ясовує причину набуття деревами такого стану, про яку зазначається в складеному комісією акті.

Кожному члену комісії надається один примірник акту. У разі відсутності представника територіального органу Держекоінспекції у складі комісії один примірник акту у триденний строк надсилається до територіального органу Держекоінспекції.

Голова комісії готує в п`ятиденний строк проект рішення компетентного органу про видалення зелених насаджень, в якому зазначається інформація про кількість зелених насаджень, що підлягають видаленню і залишаються на земельній ділянці.

Компетентний орган у місячний строк після надходження зазначеного проекту рішення про видалення зелених насаджень приймає відповідне рішення і видає наступного дня заявнику його копію для оплати відновної вартості зелених насаджень, що підлягають видаленню.

Ордер на видалення зелених насаджень (п.5 Порядку) компетентний орган видає не пізніше наступного робочого дня після подання заявником документа про сплату відновної вартості зелених насаджень, що підлягають видаленню.

Методику визначення відновної вартості зелених насаджень і зразок ордера затверджує Мінрегіон.

Відновна вартість зелених насаджень, що належать до комунальної власності, сплачується до відповідного місцевого бюджету.

При цьому, суд звертає увагу, що сплата відновної вартості зелених насаджень, відповідно до п.6 Порядку не проводиться у разі будівництва (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту) житлових будинків, об`єктів інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, благоустрою та інших об`єктів будівництва, що споруджуються за рахунок коштів державного чи місцевого бюджету (п.6 Порядку).

Видалення аварійних, сухостійних, і фаутних дерев на об`єкті благоустрою здійснює балансоутримувач на підставі акту, що складається відповідно до п. 4 цього Порядку (п.7 Порядку).

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, отримані відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», є підставою для видалення зелених насаджень після обстеження земельної ділянки та складання акту обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню.

Отже, у такому випадку видалення зелених насаджень не потребує дозволу (ордера).

Під час розгляду справи судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 17.12.2019 року № 1372 департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради надано дозвіл на виконання проектних робіт, реконструкції та функції замовника по об`єкту «Реконструкція вул. Яворницького у м. Дніпрі (Соборний район)».

Також, даним рішенням департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради було доручено замовити проєктно-кошторисну документацію в проектній організації, яка має ліцензію на проектування, погодити та затвердити проєктно-кошторисну документацію в установленому порядку; одержати в управлінні державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради дозвіл на виконання робіт.

Отже, на саме на виконання вказаного рішення, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» комісією було проведено обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню під час проведення цієї реконструкції.

Крім того, відповідно до акту № 4 від 22.01.2020 року видаленню підлягали також дерева «набуття сухого, фаутного та аварійного стану, пов`язаного з негативним впливом на них негативних кліматичних умов, хімічних речовин та сполук, ураженням шкідливими організмами, а також досягнення ними вікової межі».

На підставі акту від 22.01.2020 року №4 виконавчим комітетом Дніпровської міської ради і було прийнято рішення від 19.05.2020 року № 591 «Про видалення зелених насаджень по вул. Яворницького».

Отже, рішення «Про видалення зелених насаджень по вул. Яворницького» №591 від 19.05.2020 року, оформлене під час виконання будівельних робіт в рамках реконструкції об`єкту благоустрою.

При цьому, в ході розгляду справи судом встановлено, що після прийняття виконавчим органом даного рішення, департаментом було отримано експертний звіт щодо розгляду проектної документації по видаленню зелених насаджень та отримано дозвіл на виконання підготовчих і будівельних робіт.

Таким чином, видалення зелених насаджень у зв`язку з виконанням будівельних робіт здійснювалось на підставі дозволу на виконання будівельних робіт від 23.06.2020 року № ДП 97 після того, як було складно акт № 4 обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню для виконання робіт по об`єкту «Реконструкція вул. Яворницького у м. Дніпрі (Соборний район) з улаштуванням пішохідної зони» та здійснювалось на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

За таких обставин, прийняте рішення відповідає вимогам Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 року № 1045, оскільки відповідно до п. 3 цього Порядку видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється: або за рішенням виконавчого органу міської ради, або на підставі документів, визначених статями 35-37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

При цьому, які саме права позивачів були порушені оскаржуваним рішенням, останніми в ході розгляду справи зазначено не було.

Враховуючи викладене, а також те, що оскаржуване рішення прийняте на виконання іншого рішення на підставі дозвільних документів, суд дійшов висновку, що доводи позивачів про його протиправність є безпідставними, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Також, під час розгляду справи судом встановлено, що на підставі листа департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради від 28.12.2019 року вх. № 8/7859 виконавчим комітетом Дніпровської міської ради прийнято оскаржуване рішення від 21.01.2020 року № 13 «Про надання дозволу департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради на виконання проектних робіт, капітального ремонту та функцій замовника по об`єкту «Капітальний ремонт пл. Шевченко в м. Дніпрі».

Після прийняття даного рішення, об`єкт було включено до відповідних програм та бюджету міста.

З огляду на встановлені вище обставини, відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради №13 від 21.01.2020 року «Про надання дозволу департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради на виконання проектних робіт, капітального ремонту та функцій замовника по об`єкту «Капітальний ремонт пл. Шевченко в м. Дніпрі».

Щодо вимоги позивача ОСОБА_1 про визнати протиправними дій департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради з проведення обстеження зелених насаджень та складання 22.01.2020 року Акту №4 обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню, для виконання робіт по об`єкту «Реконструкція вул. Яворницького у м. Дніпрі (Соборний район) з улаштуванням пішохідної зони», суд зазначає, що останні також не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як виконавчий орган міської ради департамент, відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» входить до системи місцевого самоврядування.

Відповідно до вищезазначених функції у сфері благоустрою міста департамент здійснює організацію, координацію та контроль ведення робіт з благоустрою території міста: поточного утримання зелених насаджень (надання ордерів на видалення).

Відповідно до ч. 7 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад та їх виконавчих органів у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів.

Рішенням Дніпровської міської ради від 01.12.2016 року № 54/16 затверджено Положення про департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради.

Так, відповідно до п. 2.1. Положення, метою діяльністю Департаменту, зокрема є здійснення заходів щодо формування зовнішнього вигляду території міста, надання йому естетично-привабливого вигляду, поліпшення умов проживання мешканців міста шляхом будівництва, реконструкції, капітального та поточного ремонту, утримання об`єктів благоустрою, соціально-культурного призначення та інфраструктури міста.

Згідно із п. 2.2. Положення одним із основних завдань Департаменту є здійснення функції замовника на капітальний ремонт об`єктів комунальної власності територіальної громади міста.

Відповідно до положень Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, обстеження здійснюється не департаментом як компетентним органом, а утвореним ним, відповідно до наказу від 10.10.2019 року № 169 комісією - колегіальним органом.

Наявність спеціально створеного колегіального органу унеможливлює відповідальність департаменту за проведення комісією обстеження зелених насаджень та складання 22.01.2020 акту № 4.

Так, в ході розгляду справи судом не встановлено, а позивачами не доведено в чому саме полягала протиправність дій департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради при проведенні обстеження зелених насаджень та складанні акту, що свідчить про безпідставність позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Оцінюючи усі докази, суд дійшов висновку про не обґрунтованість та не доведеність позовних вимог позивачів щодо протиправності рішень виконавчого комітету Дніпровської міської ради та дій Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.

Згідно із ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» до виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Благоустрій 2018», Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Норма» про визнання протиправними та нечинними рішень, визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 24 грудня 2020 року.

Суддя Н.Є. Сліпець