Справа № 640/19351/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову в частині без розгляду

22 грудня 2020 року м. Київ № 640/19351/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шулежко В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» (далі - позивач) позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 1, ДФС України), Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач 2, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що позивач, окрім іншого, оскаржує рішення комісії Головного управління ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 06.09.2018 №906908/20027125, від 10.09.2018 №910255/20027125, від 01.10.2018 №936200/20027125, від 28.09.2018 №933554/20027125, від 26.12.2018 №1035093/20027125, від 27.12.2018 №1036378/20027125.

Крім того, вказані рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку, у результаті чого Комісією з питань розгляду скарг Державної фіскальної служби України прийнято рішення від 19.09.2018 №31232/20027125/2, від 28.09.2018 №33248/20027125/2, від 19.10.2018 №37591/20027125/2, від 17.10.2018 №37048/20027125/2, від 01.02.2019 №6443/20027125/2, від 01.02.2019 №6436/20027125/2, якими залишені без змін зазначені рішення комісії регіонального рівня, а скарги позивача - без задоволення. Зазначені рішення Комісії центрального рівня також оскаржуються позивачем у даній справі.

Разом з тим, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даними позовними вимогами 10.10.2019, що підтверджується відтиском штапму суду.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій щодо пропуску строку звернення до суду з даними вимогами зазначив, що відповідачами не надано доказів направлення позивачу у 20-денний строк поштою рішення контролюючого органу, прийняті за результатами розгляду скарг позивача на рішення комісії Головного управління ДФС у м. Києві від 06.09.2018 №906908/20027125, від 10.09.2018 №910255/20027125, від 01.10.2018 №936200/20027125, від 28.09.2018 №933554/20027125, від 26.12.2018 №1035093/20027125, від 27.12.2018 №1036378/20027125, як це передбачено п.56.8 ст.56 Податкового кодексу України.

На думку представника позивача, зазначені дії відповідачів свідчать про те, що у порядку п.56.9 ст.56 Податкового кодексу України скарги позивача на рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 06.09.2018 №906908/20027125, від 10.09.2018 №910255/20027125, від 01.10.2018 №936200/20027125, від 28.09.2018 №933554/20027125, від 26.12.2018 №1035093/20027125, від 27.12.2018 №1036378/20027125 вважаються задоволеними на користь платника.

Крім того, в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з даними позовними вимогами, представник позивача зазначив, що відповідно до постанови Центральної виборчої комісії від 24.06.2019 №1209 директор ТОВ «ІМАКС ЛТД» ОСОБА_1 була зареєстрована як кандидат на позачергові вибори народних депутатів України 21.07.2019 в одномандатних округах, утворених в межах Полтавської області, а тому у зв`язку з цим, здійснюючи активну громадську діяльність, була позбавлена повноцінно вести господарську діяльність.

Розглянувши подані учасниками справи документи, дослідивши матеріали справи, а також викладені позиції сторін, суд зазначає наступне.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах. Водночас, за умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено скорочений строк звернення до суду.

Так, відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Дослідження змісту викладених норм вказує на те, що строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки. При цьому є різні правові режими щодо оскарження рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань та інших рішень контролюючих органів, що не пов`язані з їх нарахуванням, саме в частині різної тривалості скорочених строків оскарження при попередньому використанні досудового порядку вирішення спору.

Крім того, при ухваленні постанови Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 11.10.2019 у справі №640/20468/18 судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів сформульовано правовий висновок щодо застосування норм Податкового кодексу України та статті 122 КАС України стосовно строків оскарження рішень контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України), відповідно до якого такі рішення оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17 зазначено, що суди при вирішенні спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Отже, в разі використання позивачем досудового порядку вирішення спору адміністративним процесуальним законодавством регламентовано спеціальний строк оскарження до суду рішення суб`єкта владних повноважень, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ІМАКС ЛТД» подавались скарги до ДФС України на оскаржувані у даній справі рішення комісії контролюючого органу регіонального рівня - Головного управління ДФС у м. Києві про відмову у реєстрації податкових накладних від 06.09.2018 №906908/20027125, від 10.09.2018 №910255/20027125, від 01.10.2018 №936200/20027125, від 28.09.2018 №933554/20027125, від 26.12.2018 №1035093/20027125, від 27.12.2018 №1036378/20027125.

Так, згідно квитанції №1 скарга на рішення від 06.09.2018 №906908/20027125 доставлена до ДФС України - 10.09.2018 та рішенням Комісії з питань розгляду скарг від 19.09.2018 №31232/20027125/2 залишено скаргу без задоволення та рішення комісії регіонального рівня - без змін.

Згідно квитанції №1 скарга на рішення від 10.09.2018 №910255/20027125 доставлена до ДФС України - 19.09.2018 та рішенням Комісії з питань розгляду скарг від 28.09.2018 №33248/20027125/2 залишено скаргу без задоволення та рішення комісії регіонального рівня - без змін.

Згідно квитанції №1 скарга на рішення від 01.10.2018 №936200/20027125 доставлена до ДФС України - 10.10.2018 та рішенням Комісії з питань розгляду скарг від 19.10.2018 №37591/20027125/2 залишено скаргу без задоволення та рішення комісії регіонального рівня - без змін.

Згідно квитанції №1 скарга на рішення від 28.09.2018 №933554/20027125 доставлена до ДФС України - 08.10.2018 та рішенням Комісії з питань розгляду скарг від 17.10.2018 №37048/20027125/2 залишено скаргу без задоволення та рішення комісії регіонального рівня - без змін.

Згідно квитанції №2 скарга на рішення від 26.12.2018 №1035093/20027125 доставлена до ДФС України - 23.01.2019 та рішенням Комісії з питань розгляду скарг від 01.02.2019 №6443/20027125/2 залишено скаргу без задоволення та рішення комісії регіонального рівня - без змін.

Згідно квитанції №2 скарга на рішення від 27.12.2018 №1036378/20027125 доставлена до ДФС України - 23.01.2019 та рішенням Комісії з питань розгляду скарг від 01.02.2019 №6436/20027125/2 залишено скаргу без задоволення та рішення комісії регіонального рівня - без змін.

Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що не спростовано відповідачами, останніми не надано доказів направлення у 20-денний строк вказаних рішень позивачу. Проте сам позивач також не зазначив яким чином і коли він отримав вказані рішення.

Водночас, беручи до уваги вищевикладені положення чинного законодавства та правову позицію Верховного суду, скориставшись процедурою досудового вирішення спору та отримавши рішення комісії з питань розгляду скарг Державної фіскальної служби України, позивач повинен був звернутися до суду з позовом щодо оскарження рішень комісії Головного управління ДФС у м. Києві про відмову у реєстрації податкових накладних від 06.09.2018 №906908/20027125, від 10.09.2018 №910255/20027125, від 01.10.2018 №936200/20027125, від 28.09.2018 №933554/20027125, від 26.12.2018 №1035093/20027125, від 27.12.2018 №1036378/20027125 та рішень комісії з питань розгляду скарг у шестимісячний строк.

При цьому, оскільки, як стверджує позивач, рішення контролюючого органу за результатами розгляду його скарг не були вручені йому в строки, встановлені п.56.8 ст.56 Податкового кодексу України, то такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

Як уже зазначалось, позивачем подавались скарги 10.09.2018, 19.09.2018, 08.10.2018, 10.10.2018, 23.01.2019.

В той час, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом 10.10.2019, що підтверджується відтиском штапму суду.

Суд відхиляє посилання представника позивача як на поважність причин пропуску строку звернення з даним позовом до суду стосовно реєстрації директора ТОВ «ІМАКС ЛТД» кандидатом у депутати на позачергові вибори народних депутатів України, оскільки останнім не доведено належними і допустимими доказами яким чином реєстрація директора як кандидата у депутати вплинули на строк звернення з даними позовними вимогами до суду.

Слід зазначити, що позачергові вибори народних депутатів України відбулись 21.07.2019, в той час, як скарги на зазначені вище рішення комісії Головного управління ДФС у м. Києві про відмову у реєстрації податкових накладних подавались позивачем у вересні, жовтні 2018 року та січні 2019 року.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів в підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з вказаними позовними вимогами позивачем не надано.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Враховуючи викладене, з огляду на зазначені положення Кодексу адміністративного судочинства України та висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 11.10.2019 у справі №640/20468/18, суд вважає, що позивач звернувся до суду з позовом в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень Головного управління ДФС у м. Києві: від 06.09.2018 №906908/20027125 та рішення Комісії центрального рівня від 19.09.2018 №31232/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 25.06.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 10.09.2018 №910255/20027125 та рішення Комісії центрального рівня від 28.09.2018 №33248/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 23.07.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 01.10.2018 №936200/20027125 та рішення Комісії центрального рівня від 19.10.2018 №37591/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №7 від 11.09.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 28.09.2018 №933554/20027125 та рішення Комісії центрального рівня від 17.10.2018 №37048/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №9 від 12.09.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 26.12.2018 №1035093/20027125 та рішення Комісії центрального рівня від 01.02.2019 №6443/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 20.11.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 27.12.2018 №1036378/20027125 та рішення Комісії центрального рівня від 01.02.2019 №6436/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 22.11.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних та зобов`язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №8 від 25.06.2018, №1 від 23.07.2018, №7 від 11.09.2018, №9 від 12.09.2018, №3 від 20.11.2018, №4 від 22.11.2018, складені ТОВ «ІМАКС ЛТД» датою їх подання, з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Суд звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справи «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»).

У свою чергу, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 по справі «Смірнова проти України» визначено, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до статті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Позивачем не надано належних доказів та не наведено обґрунтованих обставин, які об`єктивно перешкоджали зверненню до суду з даними позовними вимогами та не залежали від волі позивача.

Згідно з частиною 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви в зазначеній частині вимог без розгляду.

Керуючись положеннями статей 122, 123, 240, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень Головного управління ДФС у м. Києві: від 06.09.2018 №906908/20027125 та рішення Комісії центрального рівня від 19.09.2018 №31232/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 25.06.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 10.09.2018 №910255/20027125 та рішення Комісії центрального рівня від 28.09.2018 №33248/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 23.07.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 01.10.2018 №936200/20027125 та рішення Комісії центрального рівня від 19.10.2018 №37591/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №7 від 11.09.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 28.09.2018 №933554/20027125 та рішення Комісії центрального рівня від 17.10.2018 №37048/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №9 від 12.09.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 26.12.2018 №1035093/20027125 та рішення Комісії центрального рівня від 01.02.2019 №6443/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 20.11.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 27.12.2018 №1036378/20027125 та рішення Комісії центрального рівня від 01.02.2019 №6436/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 22.11.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних та зобов`язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №8 від 25.06.2018, №1 від 23.07.2018, №7 від 11.09.2018, №9 від 12.09.2018, №3 від 20.11.2018, №4 від 22.11.2018, складені ТОВ «ІМАКС ЛТД» датою їх подання залишити без розгляду.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Шулежко