Справа № 280/1195/20
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2020 року м.Дніпросправа № 280/1195/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року у справі № 280/1195/20 (суддя Семененко М.О., повний текст рішення складено 31.07.2020р.) за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування рішення в частині,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби (далі - відповідач) № від 05.02.2020 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску, в частині суми 150 000 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Запоріжжяобленерго» відмовлено.

Із рішенням суду не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Стверджує, що оскаржене рішення прийняте відповідачем без урахування всіх обставин та з невірним застосуванням норм податкового законодавства.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що несвоєчасна сплата єдиного внеску, задекларованого у звітах за періоди січень-травень 2019 року, викликана об`єктивними обставинами, які знаходяться поза межами впливу ПАТ «Запоріжжяобленерго». Вказує, що до 01.01.2019 основними видами діяльності ПАТ «Запоріжжяобленерго» були постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передача електричної енергії місцевими (локальними) електромережами на території Запорізької області. Позивач використовує у своїй діяльності поточні рахунки та рахунки зі спеціальним режимом використання. При цьому, використовувати кошти для здійснення платежів, не пов`язаних із оплатою електричної енергії, зокрема, для сплати податків та зборів, позивач може виключно з поточних рахунків, основним джерелом поповнення яких є надходження коштів за алгоритмом розподілу з рахунків із спеціальним режимом використання. Протягом 2017-2019 років внаслідок регуляторних дій Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (НКРЕКП) щодо застосування до ПАТ «Запоріжжяобленерго» додаткових щодобових утримань коштів з рахунків, позивач недоотримував на свої поточні рахунки кошти, крім того утворилась заборгованість по виплаті заробітної плати працівникам. Оскільки виплата заробітної плати має пріоритет перед виплатою єдиного внеску, підприємство не мало об`єктивної можливості та правових підстав своєчасно та в повному обсязі сплатити єдиний соціальний внесок.

Відповідач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені у встановленому порядку, своїх представників для участі в судовому засіданні не направили.

Справа розглянута з урахуванням ч.2 ст.313 КАС України, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася у відповідності до ч.4 ст.229 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» зареєстровано 17.05.2000, дата запису: 31.10.2004, номер запису: 1 001469, здійснює діяльність: Код КВЕД 85.32 Професійно-технічна освіта; Код КВЕД 61.10 Діяльність у сфері проводового електрозв`язку; Код КВЕД 35.13 Розподілення електроенергії (основний), перебуває на податковому обліку у відповідача, є платником єдиного внеску з 26.07.2004 за номером 08044-07793.

05.02.2020 посадовою особою відповідача проведено камеральну перевірку своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, задекларованого у звітах за період січень-травень 2019 року, за результатами якої складений акт №63/28-10-51-07/00130926.

Згідно з висновками акту камеральної перевірки встановлено порушення позивачем ч.8 ст.9 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI), пп.6 п.4 розділу ІV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953, а саме: несвоєчасна сплата сум єдиного внеску у розмірі 56 166 591,20 грн., нарахованих платником за звітні періоди за січень-травень 2019 року.

На підставі висновків акту камеральної перевірки відповідачем прийнято рішення № від 05.02.2020 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску, яким на підставі ч.10, п.2 ч.11ст.25 Закону №2464-VI до позивача застосовано штраф у розмірі 11 233 318,24 грн., а також за період з 21.02.2019 по 19.07.2019 нараховано пеню в розмірі 1 325 809,64 грн.

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив скасувати таке рішення в частині суми 150 000 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, прийшов до висновку, що відповідач, застосовуючи до позивача штрафні санкції та нараховуючи пеню, передбачені ч.10 і п.2 ч.11 ст.25 Закону 2464-VI, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України, а тому підстави для скасування рішення № від 05.02.2020 року в частині суми 150 000 грн. відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон №2464-VI, за змістом пунктів 2 та 6 ч.1 ст.1 якого єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується: 1) для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (ч.5 ст.9 Закону №2464-VI).

Згідно з ч.7 ст.9 Закону №2464-VI єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

При цьому, приписами ч.8 ст.9 Закону №2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до п.1 ч.10 ст.9 Закону №2464-VI днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів вважається: день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Пунктами 6 та 7 ч.1 ст.13 Закону №2464 передбачено, що органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску та застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Відповідно до п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Згідно з ч.10 ст.25 Закону №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом №2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449).

Пунктом 1 розділу VIІ Інструкції №449 передбачено, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Підпунктом 2 п.2 розділу VIІ Інструкції №449 встановлено, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах:...за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Відповідно до ч.4 ст.8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.13 Закону №2464-VI органи доходів і зборів мають право проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки.

Документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Пунктом 75.1 ст.75 Податкового кодексу України (тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Таким чином, контролюючий орган наділений повноваженням перевіряти своєчасність сплати платником єдиного внеску шляхом проведення камеральної перевірки. Внаслідок несвоєчасної сплати єдиного внеску до платника застосовується штраф в розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум та нараховується пеня згідно з рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а розрахунок фінансової санкції проводиться на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

З матеріалів справи встановлено, що за результатами проведеної камеральної перевірки контролюючим органом встановлено несвоєчасну сплату позивачем єдиного внеску, а саме: встановлено несвоєчасну сплату єдиного внеску в сумі 56 166 591,20 грн., нарахованих платником за звітні періоди за січень-травень 2019 року.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач не заперечує факт несвоєчасної сплати єдиного внеску у вищезазначеному розмірі, однак вказує, що несвоєчасна сплата єдиного внеску зумовлена об`єктивними обставинами, які не залежать від волі позивача, та зумовлені особливостями його господарської діяльності.

Проте, нормами Закону №2464-VI в редакції на момент виникнення спірних правовідносин не передбачено умов, за яких несвоєчасна сплата єдиного внеску може вважатись такою, що відбулась з поважних причин. Навпаки, Законом №2464-VI передбачено безальтернативний обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, незалежно від будь-яких обставин, а у випадку невиконання такого обов`язку контролюючий орган зобов`язаний застосувати до платника єдиного внеску відповідні фінансові санкції.

Отже, наведені в апеляцій скарзі обставини щодо особливості господарської діяльності позивача, не можуть бути підставою для звільнення позивача від відповідальності за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а тому підстави для визнання оскаржуваного рішення протиправним відсутні.

В даному випадку, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів правомірність та законність прийняття оскарженого рішення, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Доводи, наведені у апеляційній скарзі позивача, не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції, а тому рішення суду першої інстанції у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року у справі № 280/1195/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак