Справа № 380/5604/20
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року справа № 380/5604/20

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Волагро» до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправною, скасування картки відмови та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

товариство з обмеженою відповідальністю Волагро звернулось до суду з позовом до Галицької митниці Держмитслужби, в якому, згідно із заявою про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.01.2020 № UA209140/2020/00026, складену головним державним інспектором Галицької митниці Держмитслужби Костюком М. В.;

- зобов`язати Галицьку митницю Держмитслужби здійснити митне оформлення товарів (мінеральних добрив із вмістом азоту, калію, фосфору та інших мікроелементів «Tarnogran 21» в кількості 1,5 т і «Tarnogran 25» в кількості 5,5 т), зазначених у Рахунку-фактурі (інвойсі) від 15.01.2020 № А/2020/461 та пред`явлених до митного оформлення за Митною декларацією від 16.01.2020 № UA209140/2020/002748, із застосуванням тарифної пільги (тарифної преференції) за кодом « 410» відповідно до Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011, - «Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.01.2020 позивач подав митному органу для здійснення митного оформлення товару пакет документів, які посвідчують його походження, а саме: сертифікат про походження товару від 15.01.2020 № PL/MF/AL 0069704, декларацію-інвойс від 15.01.2020 № А/2020/461, вантажну накладну від 15.01.2020, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 21.12.2018 № 6, інші товаросупровідні документи. Згідно з оскаржуваною карткою відмови позивачу відмовлено у митному оформленні мінеральних добрив, імпортованих в Україну на підставі Митної декларації від 16.01.2020 № UA209140.2020.002748 і декларації- інвойсу від 15.01.2020 № А/2020/461, оскільки декларація - інвойс видана (складена) експортером, який експортував товари, походження яких не підтверджено митними органами країн ЄС. Позивач звертає увагу, що підставою для застосування до товару тарифних преференцій була подана декларація-інвойс від 15.01.2020 № А/2020/461, складена експортером (фактурна вартість партії товару не перевищувала 6 000, 00 євро). Однак, Галицькою митницею Держмитслужби жодної перевірки не здійснювалось, запитів про надання додаткових документів чи відомостей щодо декларацій-інвойсу від 15.01.2020 № А/2020/461 уповноваженим органам не надсилалось.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву від 31.08.2020 (вх. 42806), вказує, що преференційне походження товару не підтверджено, у зв`язку з ненаданням експортером митному органу відповідних документів, що підтверджує їх оригінальний статус. Станом на 16.01.2020 у митниці були наявні сумніви щодо статусу товарів, які повинні відповідати критеріям визначеним Регіонального конвенцією про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, до якої Україна приєдналася згідно Закону України «Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження».

29.09.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 49381), згідно з якою, представник позивача вказує, що заповнюючи картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідач послався на результати перевірки іншої декларації інвойсу, а саме від 27.12.2018 № А/2018/16846.

Представник позивача в судовому засіданні 09.12.2020 позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання 09.12.2020 щодо заявлених позовних вимог заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заявув, просив в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 09.12.2020 суд заслухав вступну промову представника позивача, представника відповідача, дослідив письмові докази та перейшов до письмового провадження. Сторони підтримали перехід до письмого провадження.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ТОВ «Волагро» 16.01.2020 до митного оформлення на товар «Добрива мінеральні із вмістом трьох поживних елементів азоту, фосфору, калію та мікроелементів» подано митну декларацію № UA209140/2020/002748. Відповідно до поданої декларації декларантом до товару застосовано преференцію за кодом 410 на підставі декларації інфойсу, складеної еспортером від 15.01.2020 № А/2020/461.

Проте, органом Держмитлужби сформовані картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.01.2020 № UA209140/2020/00026.

Згідно карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.01.2020 № UA209140/2020/00026 неможливо завершити митне оформлення у зв`язку з тим, що на товари згідно ЕМД не може бути застосовано преференцій, у зв`язку із тим, що документ про походження визначається непридатним для застосування преференцій відповідно до норм ст. 32 Доповнення «щодо визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, в ремках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони від 27.06.2014, оскільки декларація-інвойс видано (складено) експортером, який експортував товари походження яких не підтверджене митними органами країн ЄС.

Позивач, не погодившись із карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.01.2020 № UA209140/2020/00026 , звернувся із даним позовом до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За приписами ч. 1 ст. 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації (ч. 2 ст. 43 МК України).

Як зазначається в ч. 6 ст. 43 МК України, декларація походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

Згідно з Протоколом І до Угоди про Асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України № 1678-VII від 16.04.2014 (далі - Протокол), товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (а) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку ІІІ до цього Протоколу; або (b) у випадках, вказаних у статті 22 (1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларація інвойс», надана екпортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інфойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу (ч. і ст. 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Протоколу декларація інвойс, зазначена в статті 16 (1) (b) цього Протоколу, може бути складена: (а) затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу, або (b) експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро. Як зазначено в ч.ч. 2 і 3 ст. 22 Протоколу, декларація інвойс може бути складена, якщо розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу. Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час, на вимогу митних органів експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього договору.

Статтею 3 цього Протоколу передбачено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватись у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу. Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-які докази і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера, інші перевірки, які вважатимуть належними. Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.

Згідно з ч. 1 ст. 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про проходження товару чи достовірності відомостей, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про проходження товару або надання додаткових відомостей.

Судом встановлено, що ТОВ «Волагро» 16.01.2020 до митного оформлення на товар «Добрива мінеральні із вмістом трьох поживних елементів азоту, фосфору, калію та мікроелементів» подано митну декларацію № UA209140/2020/002748. Відповідно до поданої декларації декларантом до товару застосовано преференцію за кодом 410 на підставі декларації інвойсу. Складеної еспортером від 15.01.2020 № А/2020/461.

З оскаржуваної картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленню випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідача від 16.01.2020 № UA209140/2020/00026 судом встановлено, що підставою для відмови слугувало те, що декларація-інвойс видана (складена) експортером, який експортував товари, походження яких не підтверджено митними органами країн ЄС.

Разом з цим, у матеріалах справи наявна відповідь Галицької митниці № 7.4-1-15/8/3586 від 07.02.2020 на адвокатський запит представника позивача, у якій вказано, що Державна митна служба України листом № 16/16-01/7/515 від 14.01.2020 інформувала Галицьку митницю про отримання інформації від уповноваженого органу Польщі від 26.11.2019, яким не підтверджено преференційне походження товару, зазначеного в інвойсі № А/2018/16846 від 27.12.2018. Зазначено також, що з урахуванням практики перевірки документів про походження товарів та Пояснень Комісії ЄС (2007/С 83/01 від 17.04.2017) для цілей застосування преференцій вважаються непридатними документи про походження (сертифікат з перевезення товару, декларація інвойс), що складені експортером, який експортував товари, походження яких не підтверджено митними органами країн ЄС і в подальшому експортує такі товари.

Представником відповідача до матеріалів справи долучено інформацію від уповноваженого органу Польщі від 26.11.2019, яким не підтверджено преференційне походження товару, зазначеного в інвойсі № А/2018/16846 від 27.12.2018, як на підставу відмови у митному оформленні товарів за митною декларацією позивача 16.01.2020 № UA209140/2020/00026, оскільки відповідно до поданої декларації декларантом до товару застосовано преференцію за кодом 410 на підставі декларації інвойсу, складеної еспортером від 15.01.2020 № А/2020/461.

Суд вказує, що до поданої декларації декларантом до товару застосовано преференцію за кодом 410 на підставі декларації інвойсу, складеної еспортером від 15.01.2020 № А/2020/461, згідно з якою позивачем ввозився на територію України тарногран 21, тарногран 25, сульфат магнію.

Згідно з інвойсом № А/2018/16846 від 27.12.2018 на територію України ввозився товар Yara Mila 7-20-28.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем враховано відомості викладені у листі уповноваженого органу Польщі від 26.11.2019 щодо товару відмінного тому що ввозився позивачем.

В матеріалах справи відсутні відомості про здійснення відповідачем перевірки походження товару, митне оформлення якого здійснювалося згідно з митною декларацією від 16.01.2020 № UA209140/2020/00026, або про надіслання відповідних запитів уповноваженим органам щодо надання додаткових документів чи відомостей до декларації-інвойсу від 15.01.2020 № А/2020/461.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.01.2020 № UA209140/2020/00026, відтак картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.01.2020 № UA209140/2020/00026 є протиправною та підлягає скасуванню.

За приписами ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Таким чином, з метою належного способу захисту прав позивача, суд вважає за необхідне, зобов`язати Галицьку митницю Держмитслужби здійснити митне оформлення товарів пред`явлених до митного оформлення за Митною декларацією від 16.01.2020 № UA209140/2020/002748, із застосуванням тарифної пільги (тарифної преференції) за кодом « 410» відповідно до Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

1.Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Волагро» (вул. Персенківка, 19, м. Львів, ) до Галицької митниці Держмитслужби (вул. Костюшки, 1, м. Львів, 79000, ) про визнання протиправною, скасування картки відмови та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2.Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Галицької митниці Держмитслужби від 16.01.2020 № UA209140/2020/00026.

3.Зобов`язати Галицьку митницю Держмитслужби здійснити митне оформлення товарів пред`явлених до митного оформлення за Митною декларацією від 16.01.2020 № UA209140/2020/002748, із застосуванням тарифної пільги (тарифної преференції) за кодом « 410» відповідно до Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011.

4.Судовий збір в розмірі 2102,00 грн стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Волагро» за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 21.12.2020.

Суддя Костецький Н.В.