Справа № 640/19351/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року м. Київ № 640/19351/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» (далі - позивач, ТОВ «ІМАКС ЛТД») з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 1, ДФС України), Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач 2, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить:

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві №1177914/20027125 від 30.05.2019 та рішення Комісії центрального рівня від 14.06.2019 №30935/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 03.05.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №3 від 03.05.2019, складену товариством з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» () та вважати її зареєстрованою в день подання;

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві №1177915/20027125 від 30.05.2019 та рішення Комісії центрального рівня від 14.06.2019 №30788/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 02.05.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 02.05.2019, складену товариством з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» () та вважати її зареєстрованою в день подання;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві №1189763/20027125 від 11.06.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 08.05.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 08.05.2019, складену товариством з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» () та вважати її зареєстрованою в день подання;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві №1189764/20027125 від 11.06.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 11.05.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №5 від 11.05.2019, складену товариством з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» () та вважати її зареєстрованою в день подання;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві №1189762/20027125 від 11.06.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №6 від 13.05.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №6 від 13.05.2019, складену товариством з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» () та вважати її зареєстрованою в день подання;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві №1189765/20027125 від 11.06.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №7 від 15.05.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №7 від 15.05.2019, складену товариством з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» () та вважати її зареєстрованою в день подання;

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві №906908/20027125 від 06.09.2018 та рішення Комісії центрального рівня від 19.09.2018 №31232/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 25.06.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №8 від 25.06.2018, складену товариством з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» () та вважати її зареєстрованою в день подання;

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві №910255/20027125 від 10.09.2018 та рішення Комісії центрального рівня від 28.09.2018 №33248/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 23.07.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 23.07.2018, складену товариством з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» () та вважати її зареєстрованою в день подання;

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві №936200/20027125 від 01.10.2018 та рішення Комісії центрального рівня від 19.10.2018 №37591/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №7 від 11.09.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №7 від 11.09.2018, складену товариством з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» () та вважати її зареєстрованою в день подання;

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві №933554/20027125 від 28.09.2018 та рішення Комісії центрального рівня від 17.10.2018 №37048/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №9 від 12.09.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №9 від 12.09.2018, складену товариством з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» () та вважати її зареєстрованою в день подання;

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві №1035093/20027125 від 26.12.2018 та рішення Комісії центрального рівня від 01.02.2019 №6443/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 20.11.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №3 від 20.11.2018, складену товариством з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» () та вважати її зареєстрованою в день подання;

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві №1036378/20027125 від 27.12.2018 та рішення Комісії центрального рівня від 01.02.2019 №6436/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 22.11.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 22.11.2018, складену товариством з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» () та вважати її зареєстрованою в день подання;

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві №1262125/20027125 від 28.08.2019 та рішення Комісії центрального рівня від 11.09.2019 №37332/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 02.07.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 02.07.2019, складену товариством з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» () та вважати її зареєстрованою в день подання;

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві №1262124/20027125 від 28.08.2019 та рішення Комісії центрального рівня від 11.09.2019 №37333/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 08.07.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 08.07.2019, складену товариством з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» () та вважати її зареєстрованою в день подання;

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві №1262128/20027125 від 28.08.2019 та рішення Комісії центрального рівня від 11.09.2019 №37319/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №9 від 20.05.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №9 від 20.05.2019, складену товариством з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» () та вважати її зареєстрованою в день подання;

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві №1262126/20027125 від 28.08.2019 та рішення Комісії центрального рівня від 11.09.2019 №37331/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №11 від 22.05.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №11 від 22.05.2019, складену товариством з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» () та вважати її зареєстрованою в день подання;

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві №1262127/20027125 від 28.08.2019 та рішення Комісії центрального рівня від 11.09.2019 №37320/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 16.05.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №8 від 16.05.2019, складену товариством з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» () та вважати її зареєстрованою в день подання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. На його думку, відповідачем безпідставно віднесено операції позивача до ризикових, оскільки позивачем надано до контролюючого органу всі необхідні документи, які підтверджують реальність здійснення операцій та правомірність складення податкових накладних. В порушення вимог чинного законодавства оскаржувані рішення містять лише загальне твердження про ненадання первинних документів, не конкретизовано які саме документи складено з порушенням законодавства та яких документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, а тому, на думку позивача, останні не ґрунтуються на дійсних фактичних даних, порушують права, обов`язки та інтереси позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.10.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вказаною ухвалою встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву разом із доказами на підтвердження своєї позиції.

Копію ухвали суду від 29.10.2019 отримано ГУ ДФС у м. Києві 01.11.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Водночас, представником ГУ ДФС у м. Києві подано відзив на позовну заяву лише 19.12.2019, тобто поза межами встановленого судом строку. При цьому представником відповідача 2 не подано клопотання про поновлення строку на подачу відзиву на позовну заяву.

Представником відповідача 1 відзиву на позовну заяву не подано.

Враховуючи зазначене, у відповідності до положень частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначив, що дізнався про подачу відповідачем відзиву на позовну заяву після ознайомлення з матеріалами справи 07.02.2020. У своїй відповіді представник позивача виклав свої доводи стосовно позовних вимог та зазначив про причини пропуску строку звернення до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2020 адміністративний позов в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень Головного управління ДФС у м. Києві: від 06.09.2018 №906908/20027125 та рішення Комісії центрального рівня від 19.09.2018 №31232/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 25.06.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 10.09.2018 №910255/20027125 та рішення Комісії центрального рівня від 28.09.2018 №33248/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 23.07.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 01.10.2018 №936200/20027125 та рішення Комісії центрального рівня від 19.10.2018 №37591/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №7 від 11.09.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 28.09.2018 №933554/20027125 та рішення Комісії центрального рівня від 17.10.2018 №37048/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №9 від 12.09.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 26.12.2018 №1035093/20027125 та рішення Комісії центрального рівня від 01.02.2019 №6443/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 20.11.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 27.12.2018 №1036378/20027125 та рішення Комісії центрального рівня від 01.02.2019 №6436/20027125/2 про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 22.11.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних та зобов`язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №8 від 25.06.2018, №1 від 23.07.2018, №7 від 11.09.2018, №9 від 12.09.2018, №3 від 20.11.2018, №4 від 22.11.2018, складені ТОВ «ІМАКС ЛТД» датою їх подання залишено без розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надіслано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №2 від 02.05.2019, №3 від 03.05.2019, №4 від 08.05.2019, №5 від 11.05.2019, №6 від 13.05.2019, №7 від 15.05.2019, №1 від 02.07.2019, №2 від 08.07.2019, №8 від 16.05.2019, №9 від 20.05.2019, №11 від 22.05.2019.

Згідно отриманих позивачем квитанцій зазначені податкові накладні прийняті, але реєстрацію їх зупинено. Підставою для зупинення реєстрації податкових накладних зазначено, що відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку. Позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

Позивачем подано до контролюючого органу повідомлення про надання пояснень та копії документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено.

Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДФС у місті Києві прийнято оскаржувані рішення від 30.05.2019 №1177915/20027125, від 30.05.2019 №1177914/20027125, від 11.06.2019 №1189763/20027125, від 11.06.2019 №1189764/20027125, від 11.06.2019 №1189762/20027125, від 11.06.2019 №1189765/20027125, від 28.08.2019 №1262125/20027125, від 28.08.2019 №1262124/20027125, від 28.08.2019 №1262127/20027125, від 28.08.2019 №1262128/20027125, від 28.08.2019 №1262126/20027125 про відмову в реєстрації податкових накладних №2 від 02.05.2019, №3 від 03.05.2019, №4 від 08.05.2019, №5 від 11.05.2019, №6 від 13.05.2019, №7 від 15.05.2019, №1 від 02.07.2019, №2 від 08.07.2019, №8 від 16.05.2019, №9 від 20.05.2019, №11 від 22.05.2019 з підстав ненадання копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Позивачем подано до Державної фіскальної служби України скарги на рішення від 30.05.2019 №1177915/20027125, від 30.05.2019 №1177914/20027125, від 28.08.2019 №1262125/20027125, від 28.08.2019 №1262124/20027125, від 28.08.2019 №1262127/20027125, від 28.08.2019 №1262128/20027125, від 28.08.2019 №1262126/20027125.

За результатами розгляду скарг Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 14.06.2019 №30788/20027125/2, від 14.06.2019 №30935/20027125/2, від 11.09.2019 №37332/20027125/2, від 11.09.2019 №37333/20027125/2, від 11.09.2019 №37319/20027125/2, від 11.09.2019 №37331/20027125/2, від 11.09.2019 №37320/20027125/2, якими скарги позивача залишені без задоволення, а рішення комісії - без змін.

Не погоджуючись із вищевказаними рішеннями, якими порушені його права та інтереси, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають в процесі складення та реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, регулюються зокрема положеннями статті 201 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Положенням пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» від 29.12.2010 №1246 (далі - Порядок №1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування: реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами: відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Наведені норми дають підстави для висновку, що законодавець встановлює перелік обов`язкової для фіксації в рамках квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної інформації. Без деталізації такого роду інформації відповідна квитанція не може вважатися належним чином оформленою. При цьому, квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної повинна фіксувати: 1) порядковий номер та дату складення податкової накладної; 2) конкретний критерій або ж критерії, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної; 3) пропозицію про надання платником податків пояснень та/або перелік конкретних документів, що є достатніми для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної.

Положеннями ж пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Зазначені норми кореспондуються і з положеннями Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 (далі - Порядок № 117, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 10 Порядку №117, зупинення реєстрації ПН/РК критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

В силу вимог пунктів 12 та 13 Порядку № 117 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД/послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно з вимогами пункту 14 Порядку № 117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Пунктом 15 Порядку № 117 передбачено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні/розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних/розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Пунктом 16 Порядку № 117 визначено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно з вимогами пунктів 18 - 20 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до вимог пункту 21 Порядку № 117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН визначена Порядком №117 (додаток 2 до Порядку).

Форма такого рішення передбачає, що у разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано, повинні бути підкресленими, тобто конкретно вказані.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

В оскаржуваних рішеннях зазначено, що позивачем не надано копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, TOB «ІМАКС ЛТД» зареєстроване як юридична особа 16.01.2002 за №0024472, до видів діяльності підприємства входять: 46.13 - діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами; 46.15 - діяльність посередників у торгівлі меблями, господарськими товарами, залізними та іншими металевими виробами; 46.19 - діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.74 - оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього.

Директором TOB «ІМАКС ЛТД» з 02.04.2015 являється ОСОБА_1 .

TOB «ІМАКС ЛТД» укладено договір оренди нерухомого майна від 30.05.2003, відповідно до якого TOB «ІМАКС ЛТД» виступає орендарем приміщення, яке розташоване за адресою м. Київ, вул. Предславинська, 34, загальною площею 26,9 кв.м., що перебуває на балансі Державного підприємства «Наш дім».

З матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснено закупівлю товарів для власного офісу, техніки для виконання робіт з прибирання та надання клінінгових послуг та відповідних миючих та чистячих засобів, що підтверджується копіями договору про надання клінінгових послуг від 29.03.2019 №29/03/19-3, договору про надання клінінгових послуг від 15.04.2019№15/04-1, договору від 16.05.2019 №16/05/19, договору про надання послуг по прибиранню від 02.07.2019 №02/07/19-1.

В підтвердження виконання умов договорів позивачем подано копії актів надання послуг, заявок, рахунків на оплату, банківських виписок, податкових накладних.

Як встановлено судом, позивачем направлено відповідачу через «Єдине вікно подання електронних документів» повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних №2 від 02.05.2019, №3 від 03.05.2019, №4 від 08.05.2019, №5 від 11.05.2019, №6 від 13.05.2019, №7 від 15.05.2019, №1 від 02.07.2019, №2 від 08.07.2019, №8 від 16.05.2019, №9 від 20.05.2019, №11 від 22.05.2019, реєстрацію якої зупинено.

До вищевказаного повідомлення позивачем додані усі первинні документи щодо підтвердження вчинення зазначених вище господарських операцій, за результатами здійснення яких складені спірні податкові накладні.

Разом з тим, реєстрацію поданих позивачем податкових накладних зупинено через те, що податкові накладні відповідають вимогам підпункту 1.6 пункту1 «Критеріїв ризиковості платника податку».

Поряд з цим, форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН визначена Порядком № 117 (додаток 2 до Порядку).Водночас, контролюючим органом у квитанції використано загальне формулювання щодо пропозиції надання документів, що є необхідними для реєстрації поданих податкових накладних. Дане формулювання, у порушення принципу чіткої визначеності рішення суб`єкта владних повноважень, не містить достатньої інформації для виправлення недоліків, що призвели до віднесення платника податків, а також податкової накладної до категорії ризикових.

Податковий орган був зобов`язаний у Квитанціях чітко вказати не тільки на конкретний вид критерію, який встановлений пп. 1.6 п. 1 Критеріїв, а і на відповідне рішення, відповідно до якого позивача внесено до переліку ризикових платників.

Натомість, як принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, так і п. 13 Порядку №117 вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

Зазначені Критерії ризиковості платника податку викладені у листі Державної фіскальної служби України від 27.08.2019 №1261054/37371292 і мають рекомендаційний характер, в першу чергу, для контролюючого органу під час здійснення перевірки податкових накладних/розрахунків коригування на відповідність ознакам ризиковості здійснення операцій.

Відповідно до листа Державної фіскальної служби України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18 «Критерії ризиковості платника податку», платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо: 1.6. комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим); дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18статті49 Податкового кодексу України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України(далі - Кодекс); наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Разом з тим, контролюючим органом не надано протоколу засідання Комісії, переліку платників податків, щодо яких виявлено ознаки ризиковості, згідно підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв, не надано матеріалів, на підставі яких позивача віднесено до такого переліку, іншої інформації, доказів, що розглядається Комісією, яка, відповідно до «Порядку формування територіальними органами та структурними підрозділами ДФС переліку ризикових платників податків», обов`язково додається до протоколу засідання Комісій.

Суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду у справі №320/6312/18, викладену у постанові від 30 липня 2019 року, за якою акти, які затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак, підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством. Листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами, не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд вважає, що зупинення реєстрації податкових накладних на підставі критеріїв ризиковості, встановлених листом ДФС, порушує принцип правової визначеності та передбачуваності, а, відтак, є неправомірним.

У пункті 70 рішення від 20 жовтня 2011 року «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини (далі також - ЄСПЛ) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Крім того, ЄСПЛ звертає увагу на те, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Також, суд зазначає, що підпункт 1.6 пункту 6 Критеріїв ризиковості платника податку, визначений листом ДФС від 21.03.2018 № 959/99-99-07-18, складається з 7 абзаців, які передбачають підстави для встановлення ризиковості платника податку.

Суд також зауважує, що від розуміння конкретного критерію, на підставі якого було зупинено реєстрацію податкової накладної, залежить послідовність надання платником податків пояснень, достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної. У випадку неконкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної, платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 22 липня 2019 року у справі №815/2985/18.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що комісією Головного управління ДФС у м. Києві не визначено будь-якої із підстав щодо встановлення ризиковості TOB «ІМАКС ЛТД» та не підтверджено належними доказами того, що позивач відповідає хоча б одному із критеріїв ризиковості.

Оскаржувані рішення Комісії не містять конкретної інформації щодо причин та підстав для прийняття таких рішень, а лише містить посилання про те, що причиною їх прийняття є: ненадання платником податку копій відповідних первинних документів.

Форма вказаного рішення передбачає, що в разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано (з тих, що визначені вказаною формою рішення), мають бути підкреслені.

Проте, в порушення вимог законодавства, в оскаржуваних рішеннях не підкреслено документи, які, на думку контролюючого органу, позивачем не надано, що позбавляє його можливості надати такі документи.

В свою чергу, позивачем разом з поясненнями надіслано контролюючому органу всі необхідні документи, що супроводжували здійснення господарських операцій, за наслідками яких виписані спірні податкові накладні.

Суд зазначає, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

З даного приводу суд зазначає, що контролюючим органом грубо порушено не тільки принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, а і норми пункту 13 Порядку №117, оскільки ним не зазначено у квитанції конкретного та чіткого критерію ризиковості платника податку, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі якого здійснено зупинення реєстрації податкової накладної.

Такий висновок суду базується на тому, що контролюючим органом у квитанціях зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної критерію ризиковості платника податку, визначених пп.1.6 п.1 Критеріїв.

Натомість, як принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, так і положення пункту 13 Порядку №117 вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

Контролюючими органами не спростовані вказані обставини жодними належними доказами. Будь-яких пояснень чи доказів в спростування обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги відповідачами не надано та не доведено правомірність зупинення реєстрації спірних податкових накладних.

Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2018 року у справі №822/1817/18 зазначив, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт відповідних Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд. Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Разом з тим, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи контролюючим органом зазначених вище принципів при прийнятті рішення дотримано не було.

Водночас, суд зазначає, що у даній справі суд не надає оцінку реальності здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами, на підставі яких складено податкові накладні.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що контролюючим органом безпідставно зупинено реєстрацію податкових накладних №2 від 02.05.2019, №3 від 03.05.2019, №4 від 08.05.2019, №5 від 11.05.2019, №6 від 13.05.2019, №7 від 15.05.2019, №1 від 02.07.2019, №2 від 08.07.2019, №8 від 16.05.2019, №9 від 20.05.2019, №11 від 22.05.2019. Як наслідок, недотримання контролюючим органом вимог законодавства на етапі зупинення реєстрації податкової накладної щодо оформлення квитанцій прямо вказує на те, що рішення, яке прийняте на наступному етапі, тобто рішення Комісії про відмову у реєстрації податкових накладних, є протиправними.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення від 30.05.2019 №1177915/20027125, від 30.05.2019 №1177914/20027125, від 11.06.2019 №1189763/20027125, від 11.06.2019 №1189764/20027125, від 11.06.2019 №1189762/20027125, від 11.06.2019 №1189765/20027125, від 28.08.2019 №1262125/20027125, від 28.08.2019 №1262124/20027125, від 28.08.2019 №1262127/20027125, від 28.08.2019 №1262128/20027125, від 28.08.2019 №1262126/20027125 про відмову в реєстрації податкових накладних №2 від 02.05.2019, №3 від 03.05.2019, №4 від 08.05.2019, №5 від 11.05.2019, №6 від 13.05.2019, №7 від 15.05.2019, №1 від 02.07.2019, №2 від 08.07.2019, №8 від 16.05.2019, №9 від 20.05.2019, №11 від 22.05.2019 є необґрунтованими, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення Комісії центрального рівня - Державної фіскальної служби України прийнято рішення від 14.06.2019 №30788/20027125/2, від 14.06.2019 №30935/20027125/2, від 11.09.2019 №37332/20027125/2, від 11.09.2019 №37333/20027125/2, від 11.09.2019 №37319/20027125/2, від 11.09.2019 №37331/20027125/2, від 11.09.2019 №37320/20027125/2 суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас, відповідно до зазначених норм, право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Тобто, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Аналіз норм статті 56 Податкового кодексу України, а також положень Порядку №117 свідчить, що процедура адміністративного оскарження рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН є різновидом досудового порядку вирішення спору. Рішення комісії центрального рівня про залишення скарги платника без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної без змін, не є юридично значимим для платника, оскільки саме по собі не породжує для нього настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права і обов`язки.

Суд враховує, що запроваджені Податковим кодексом України способи оскарження рішень податкових органів - адміністративний та судовий - повною мірою дають можливість платнику податків захистити порушене право, при цьому за механізмом їх реалізації вони не є тотожними, доводи позивача, викладені у скарзі оцінюються судом під час розгляду справи, а не шляхом оцінки рішення прийнятого вищестоящими податковими органами за результатами адміністративного оскарження. Само по собі рішення, прийняте за результатами вирішення податкового спору у порядку досудового врегулювання, не створює, не змінює та не припиняє будь-яких прав та обов`язків.

Таким чином, правових підстав для задоволення позовних вимог TOB «ІМАКС ЛТД» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення від 14.06.2019 №30788/20027125/2, від 14.06.2019 №30935/20027125/2, від 11.09.2019 №37332/20027125/2, від 11.09.2019 №37333/20027125/2, від 11.09.2019 №37319/20027125/2, від 11.09.2019 №37331/20027125/2, від 11.09.2019 №37320/20027125/2 немає, оскільки ці рішення не є такими, що прийняті у зв`язку з реалізацією управлінських повноважень, а є актом вирішення спору в досудовому порядку, не створює юридичного наслідку для позивача, та в даному випадку визнання цих рішень протиправним та його скасування не призведе до відновлення порушеного права.

Вказана правова позиція викладена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 07 лютого 2020 року у справі №826/11086/18.

При цьому, суд звертає увагу, що належним способом захисту для відновлення порушених, на думку позивача, його прав та інтересів, у даному випадку є саме оскарження рішень комісії Головного управління ДФС у м. Києві про відмову в реєстрації податкових накладних та, як наслідок, вжиття дій щодо реєстрації зазначених податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №2 від 02.05.2019, №3 від 03.05.2019, №4 від 08.05.2019, №5 від 11.05.2019, №6 від 13.05.2019, №7 від 15.05.2019, №1 від 02.07.2019, №2 від 08.07.2019, №8 від 16.05.2019, №9 від 20.05.2019, №11 від 22.05.2019, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження).

При цьому, суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 01 липня 2003 року по справі «Суомінен проти Фінляндії», відповідно до яких суд зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Крім того, щодо визначеного способу захисту свого права, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім того, Верховний Суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Визнання протиправними та скасування рішень комісії, яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДФС у м. Києві від 30.05.2019 №1177915/20027125, від 30.05.2019 №1177914/20027125, від 11.06.2019 №1189763/20027125, від 11.06.2019 №1189764/20027125, від 11.06.2019 №1189762/20027125, від 11.06.2019 №1189765/20027125, від 28.08.2019 №1262125/20027125, від 28.08.2019 №1262124/20027125, від 28.08.2019 №1262127/20027125, від 28.08.2019 №1262128/20027125, від 28.08.2019 №1262126/20027125 про відмову в реєстрації податкових накладних не гарантують позивачу повний судовий захист його порушеного права.

Матеріалами справи встановлено, що у зв`язку із прийняттям оскаржуваних рішень вищезазначені податкові накладні фактично не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, тому не можуть вважатись прийнятими та зареєстрованими (операційним днем).

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

З огляду на викладене, а також з метою ефективного, повного та належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні №2 від 02.05.2019, №3 від 03.05.2019, №4 від 08.05.2019, №5 від 11.05.2019, №6 від 13.05.2019, №7 від 15.05.2019, №1 від 02.07.2019, №2 від 08.07.2019, №8 від 16.05.2019, №9 від 20.05.2019, №11 від 22.05.2019 датою їх фактичного подання, що є належним дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не доведено правомірності винесення оскаржуваних рішень.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та надавши оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, на користь позивача підлягають стягненню здійснені ним судові витрати у розмірі 21 131,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» (03083, м. Київ, проспект Науки, буд. 119Б; ) задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації Головного управління ДФС у м. Києві від 30.05.2019 №1177915/20027125 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 02.05.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 30.05.2019 №1177914/20027125 про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 03.05.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 11.06.2019 №1189763/20027125 про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 08.05.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 11.06.2019 №1189764/20027125 про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 11.05.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 11.06.2019 №1189762/20027125 про відмову у реєстрації податкової накладної №6 від 13.05.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 11.06.2019 №1189765/20027125 про відмову у реєстрації податкової накладної №7 від 15.05.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №2 від 02.05.2019, №3 від 03.05.2019, №4 від 08.05.2019, №5 від 11.05.2019, №6 від 13.05.2019, №7 від 15.05.2019, №1 від 02.07.2019, №2 від 08.07.2019, №8 від 16.05.2019, №9 від 20.05.2019, №11 від 22.05.2019, складені товариством з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» (), датою їх фактичного подання на реєстрацію.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» () понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 11526,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в м. Києві ().

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІМАКС ЛТД» () понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 11526,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України ().

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко