Справа № 620/564/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/564/20 Суддя першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо призупинення виплати пенсії за вислугу років, призначеної 16 жовтня 2018 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01 вересня 2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області поновити виплату пенсії за вислугу років, призначену 16 жовтня 2018 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01 вересня 2019 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Скаржник вказує на те, що ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років на підставі документів, наданих кадровим центром Сухопутних військ Збройних Сил України. У подальшому від цього ж органу надійшов лист від 06 серпня 2019 року № 11619/кц/1/1792 дек щодо відсутності у позивача права на пенсію відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідач наголошує на тому, що суд першої інстанції неправильно визначив дату початку навчання ОСОБА_1 у вищому військовому навчальному закладі, а також не врахував, що повноваження з визначення вислуги років військовослужбовців наділені уповноважені органи.

Відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від ОСОБА_2 не надходив.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що наказом Управління МВС України в Чернігівській області від 27 січня 2011 року № 17о/с ОСОБА_1 був звільнений у запас 31 січня 2011 року з посади оперуповноваженого відділу розкриття майнових злочинів та незаконних заволодінь автотранспортом управління карного розшуку Управління МВС України в Чернігівській області.

Згідно з розрахунку вислуги років на пенсію ОСОБА_1 від 25 січня 2011 року вислуга років на день звільнення складає: в календарному обчисленні 16 років 02 місяці 23 дні; в пільговому обчисленні 20 років 00 місяців 24 дні; для нарахування процентної надбавки 16 років 02 місяці 23 дні. Початком служби в Збройних Силах України є 26 червня 1993 року.

Відповідно до заяви позивача від 11 лютого 2011 року та подання Управління МВС України в Чернігівській області від 11 лютого 2011 року № 9/308 ОСОБА_1 призначено пенсія за вислугу років з 01 лютого 2011 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Розмір пенсії позивача становив 50 % грошового забезпечення та був обчислений з розрахунку 20 років вислуги.

Однак у період з 04 вересня 2014 року по 28 квітня 2016 року позивач був призваний на військову службу на підставі Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607 «Про часткову мобілізацію».

Наказом від 21 липня 2016 року № 209 ОСОБА_1 прийнятий на військову службу за контрактом, а наказом від 16 жовтня 2018 року № 53 виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Згідно з розрахунком вислуги років позивача на пенсію від 17 жовтня 2018 року строк, який зараховується у вислугу років під час знаходження на військовій службі становить: 3 роки 12 місяців 9 днів, тобто загальна вислуга років становить 20 років 1 місяць 12 днів + 3 роки 12 місяців 9 днів = 24 роки 1 місяць 21 день.

У період з 17 жовтня 2018 року по 31 серпня 2019 року ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років згідно зі ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Розмір пенсії позивача становив 62 % грошового забезпечення та був обчислений з розрахунку 24 років вислуги.

Листом від 19 вересня 2019 року № 13304/03-25 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача про призупинення виплати пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01 вересня 2019 року до з`ясування обставин. Підставою для призупинення виплати пенсії став лист кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України від 06 серпня 2019 року № 11619/кц/1/1792дек.

За змістом листа від 19 вересня 2019 року № 13304/03-25, обставини, які потребували додаткового з`ясування, полягали у тому, що згідно з розрахунком вислуги років, складеним Управлінням МВС України в Чернігівській області 25 січня 2011 року, до служби в Збройних Силах України зараховано період навчання з 26 червня 1993 року по 06 вересня 1997 року (курсант Одеського інституту Сухопутних військ). Однак у послужному списку проходження військової служби у Збройних Силах України відображено з 01 серпня 1993 року по 31 серпня 1993 року Одеське вище воєнне об`єднане училище, з 01 вересня 1993 року по 02 серпня 1997 року Одеський інститут Сухопутних військ, з 02 серпня 1997 року по 06 вересня 1997 року загальновійськове бойове застосування мотострілецьких підрозділів.

У подальшому Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України листом від 11 жовтня 2019 року № 5/4559 просило відповідача повернути матеріали щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 18 жовтня 2019 року № 14696/03-25 матеріали щодо перерахунку пенсії позивача були повернуті Чернігівському обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України.

Згідно з протоколом від 24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 розпочато виплату пенсії у розмірі 50 % грошового забезпечення.

Не погоджуючись із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо призупинення виплати пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01 вересня 2019 року, обчисленої з розміру 62 % грошового забезпечення, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що початком перебування позивача на військовій службі є прибуття до Одеського інституту Сухопутних військ за приписом, виданим Чернігівським обласним військовим комісаріатом, а саме 26 червня 1993 року. Також суд першої інстанції врахував, що нормами законодавства не передбачено поняття призупинення виплати пенсії до з`ясування обставин, на які посилається відповідач, що свідчить про його протиправну бездіяльність.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Особливості виплати пенсії за вислугу років визначені у розділі II Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», норми якого не передбачають правових підстав для призупинення виплати пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії регулює ст. 49 вказаного Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (цей пункт визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Лист Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 19 вересня 2019 року № 13304/03-25 не містить посилання на матеріально-правову підставу для прийняття рішення про призупинення виплати пенсії позивачу з 01 вересня 2019 року.

Перевіряючи наявність підстав для зупинення виплати пенсії, передбачених ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів виходить із того, що відповідне рішення могло бути прийняте у разі встановлення, що пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Разом з тим, підставою для зупинення виплати пенсії ОСОБА_1 стала необхідність додаткового з`ясування обставин прийняття його на навчання до вищого військового навчального закладу, а не встановлення факту призначення пенсії на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Як раніше зазначалося, обставиною, яка підлягала з`ясуванню, була розбіжність у розрахунку вислуги років, складеному Управлінням МВС України в Чернігівській області 25 січня 2011 року, згідно з яким до служби в Збройних Силах України зараховано період навчання з 26 червня 1993 року по 06 вересня 1997 року (курсант Одеського інституту Сухопутних військ) та у послужному списку проходження військової служби у Збройних Силах України, в якому відображено таку інформацію: з 01 серпня 1993 року по 31 серпня 1993 року Одеське вище воєнне об`єднане училище, з 01 вересня 1993 року по 02 серпня 1997 року Одеський інститут Сухопутних військ, з 02 серпня 1997 року по 06 вересня 1997 року загальновійськове бойове застосування мотострілецьких підрозділів.

Тобто, з`ясуванню підлягало з якої саме дати слід обчислювати вислугу років позивача: з 26 червня 1993 року чи з 01 серпня 1993 року.

Дослідивши лист кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України від 06 серпня 2019 року № 11619/кц/1/1792дек, а також листи Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України від 27 серпня 2019 року та від 11 жовтня 2019 року № 5/4559, колегія суддів встановила, що у них відсутні посилання на завершення перевірки обставин, які зазначені відповідачем як підстава для призупинення виплати пенсії.

Колегія суддів наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів внесення до розрахунку вислуги років ОСОБА_1 від 17 жовтня 2018 року недостовірних відомостей про дату початку перебування його на військовій службі.

Крім того, дослідивши розрахунок вислуги років, що складений Управлінням МВС України в Чернігівській області 25 січня 2011 року та послужний список проходження військової служби у Збройних Силах України, колегія суддів встановила, що вони містять у собі інформацію про різні факти. У першому з документів зазначається день початку перебування позивача на військовій службі, а другий період фактичного навчання.

У відповідності до абз. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» у редакції, що була чинною протягом усього періоду навчання ОСОБА_1 , початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

Доказів того, що у приписі, виданому військовим комісаріатом, зазначений інший день прибуття ОСОБА_1 на навчання, ніж 26 червня 1993 року, у матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не було підстав для припинення виплати пенсії позивачу, а суд першої інстанції ухвали законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Відповідач в апеляційній скарзі наголошує на тому, що до його повноважень не належить обчислення вислуги років військовослужбовців. Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зазначало, що здійснює нарахування та виплату пенсії на основі документів уповноважених органів щодо вислуги років позивача.

Колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, адже рішення щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 було прийняте саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Відповідне рішення могло бути прийняте відповідачем у разі отримання від уповноваженого органу доказів того, що пенсія призначена на підставі документів, які містять недостовірну інформацію.

Отримавши листи кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України від 06 серпня 2019 року № 11619/кц/1/1792дек та Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України від 27 серпня 2019 року, відповідач визнав їх такими, що лише свідчать про необхідність додаткового з`ясування обставин, що впливають на призначення пенсії. Однак в порушення ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на основі таких листів прийняв рішення про зупинення виплати пенсії.

Колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що предметом цього спору є перевірка наявності підстав для зупинення виплати пенсії ОСОБА_1 , а не встановлення дійсного розміру його вислуги років.

Отже, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не спростовують висновків суду першої інстанції, що викладені в рішенні суду від 15 квітня 2020 року, та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

В.В. Файдюк