Справа № 712/11644/20
Суддя: Пересунько Я. В.
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/188/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Пересунька Я.В.,

при секретарі Дядюрі І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції Кувіти Руслана Віталійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м.Черкаси з указаним адміністративним позовом, просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАМ №3445686 від 18 листопада 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, справу закрити, а також вирішити питання про понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 листопада 2020 року о 08 год 55 хв. поліцейським першого батальйону 4 роти УПП в Черкаській області Кувітою Р.В. щодо нього було винесено постанову серії ЕАМ № 3445686 про адміністративне правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у зв`язку з тим, що він 18 листопада 2020 року, приблизно о 08 год. 55 хв., керуючи автомобілем «Chery Tiggo», номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, щоб надати перевагу для пішоходів.

Проте встановлені в постанові обставини не відповідають дійсності, а сама постанова, на думку позивача, є незаконною.

Так, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу на перехресті вул. В.Чорновола та А.Лупиноса у м.Черкаси, він помітив, що метрів за 100-150 від нього праворуч зупинилось два пішохода. Не змінюючи напрямку руху та швидкості, він продовжував рух прямо, при цьому контролюючи свій рух та розраховуючи, що інші учасники дорожнього руху також будуть виконувати ПДР України.

На відстані приблизно 15-20 метрів до пішохідного переходу вказані особи, не дивлячись ліворуч, раптово почали переходити дорогу і саме вони створили позивачу аварійну обстановку. Побачивши це, позивач застосував екстрене гальмування і цим самим уникнув наїзду на них, відразу зупинившись біля правого краю проїзної частини.

У цей самий час в зустрічній смузі руху проїжджав автомобіль патрульної поліції, які розвернулись із сиреною на пішохідному переході та зупинились позаду його автомобіля.

Після цього патрульні поліцейські не встановили осіб пішоходів, які створили аварійну обстановку позивачу, та діючи упереджено, притягнули останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн.

При цьому, патрульні поліцейські не роз`яснили права позивачу, не надали можливість переглянути докази чи надати докази свого відеореєстратора, не опитали пішоходів та відмовились обмежитись усним зауваженням через малозначність вчиненого правопорушення, навіть не зважаючи на те, що позивач є учасником бойових дій АТО.

Крім того, на думку позивача, постанову винесено без належних та допустимих доказів.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

2 грудня 2020 року до суду надійшов відзив УПП в Черкаській області ДПП НП України. Відзив обґрунтовано тим, що позивач порушив п.18.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. В результаті технічної помилки в оскаржуваній постанові інспектором не точно зазначено пункт порушення позивачем ПДР України, а саме замість правильного п.18.1. ПДР зазначено п. 18.4 ПДР, проте вказана помилка не впливає на кваліфікацію правопорушення та не спростовує його наявність у діях позивача. Постанова винесена інспектором у межах його компетенції, із змісту постанови можна чітко встановити зміст рішення поліцейського.

У судових засіданнях 17 та 22 грудня 2020 року позивач у вступному слові позов підтримав.

Представник позивача адвокат Новік В.І. у судовому засіданні 17 грудня 2020 року позов підтримав.

Позивач та його адвокат просили додатково врахувати, що в постанові не зазначено ідентифікаційні ознаки обладнання, на яке поліцейськими було зафіксовано момент вчинення порушення, що має наслідком недопустимість цього доказу та свідчить про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача.

Відповідач інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції Кувіти Р.В. у судовому засіданні 17 грудня 2020 року проти задоволення позову заперечив. Просив врахувати, що подібні правопорушення є правопорушеннями з підвищеною суспільною небезпекою, оскільки останнім часом у м.Черкасах багато випадків наїздів на пішоходів на пішоходних переходах, саме тому були відсутні підстави закривати справу за малозначністю вчиненого діяння. Разом з тим, при заповненні електронної постанови, він дійсно помилково вказав пункт ПДР України (п. 18.4 замість правильного п. 18.1), але позивач чудово розумів, за яке саме правопорушення його притягнули до адмінвідповідальності. До того ж позивач є адвокатом. Щодо процедури то поліцейські роз`яснювали права позивачу та розглянули справу з дотриманням КУпАП. Разом з тим, він не вбачав підстав допитувати пішоходів на місці події, що було пояснено позивачу під час розгляду справи по суті. Крім того, поліцейський визнав, що в постанові про адміністративне правопорушення вказано номер його боді-камери, тоді як подія порушення була зафіксована на камеру службового автомобіля поліції.

У судовому засіданні 22 грудня 2020 року представник відповідача УПП в Черкаській області ДПП НП України Лисенко Р.В. просив відмовити в задоволенні позову. Вказав, що позивач на нерегульованому пішохідному переході не надав переваги в русі пішоходам, тому правомірно інспектором був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. Представник звернув увагу, що в результаті технічної помилки в постанові помилково зазначено пункт ПДР, який порушив позивач, але ця помилка не впливає на кваліфікацію правопорушення, не спростовує дії позивача, а тому не може бути підставою для скасування такої постанови.

Заслухавши вступне слово учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України, пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в інвалідних колясках без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу чи інвалідну коляску.

Пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Регульованим вважається пішохідний перехід, рух по якому регулюється світлофором чи регулювальником, нерегульованим - пішохідний перехід, на якому немає регулювальника, світлофори відсутні або вимкнені чи працюють у режимі миготіння жовтого сигналу.

Відповідно до пункту 4.7 ПДР України, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Згідно із пунктом 4.14 ПДР України пішоходам забороняється, зокрема, виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

Пунктом 4.16 ПДР України надано право пішоходу на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Із постанови серії ЕАМ № 3445686 від 18 листопада 2020 року, складеної інспектором першого батальйону 4 роти УПП в Черкаській області Кувітою Р.В., випливає, що 18 листопада 2020 року приблизно о 08 год. 55 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Chery Tiggo», номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, щоб надати перевагу для пішоходів, чим порушив п. 18.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Цією ж постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

У пункті 7 постанови також зазначено, що до постанови додаються: відео 00161.

Як установлено в судовому засіданні, відмітка «до постанови додаються відео 00161» означає, що при складанні цієї постанови патрульний поліцейський використовував виключно відеозапис із нагрудної камери № 00161, яку отримав того ж дня в УПП в Черкаській області ДПП.

Проте досліджений у судовому засіданні компакт-диск, який було надано відповідачем, свідчить, що подія правопорушення була зафіксована на відеореєстратор в автомобілі патрульної поліції.

За таких обставин, наданий відповідачем відеозапис, зроблений за допомогою відеореєстратора автомобіля патрульної поліції є недопустимим доказом та не може братись до уваги судом в частині щодо перевірки наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в діях позивача.

У той самий час зафіксований на нагрудну камеру поліцейського № 00161 відеозапис розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення є належним доказом у справі.

Проте суд зауважує, що самим позивачем було надано суду та досліджено у судовому засіданні відеозапис події із відеореєстратора автомобіля позивача, який є належним доказом у розумінні положень КУпАП.

Із вказаного відеозапису, що зроблений відеореєстратором із автомобіля позивача, вбачається, що цей автомобіль підїжджає до перехрестя вулиць В.Чорновола та А.Лупиноса у м.Черкаси з нерегульованим пішохідним переходом, на першу смугу якого вже ступила один з двох пішоходів жіночої статі.

Вказане свідчить про те, що пішоходи розпочали маневр перетину дороги по нерегульованому пішохідному переходу, оскільки не стоять на тротуарі, а тому водії мають бути максимально уважними та обачними.

Під`їжджаючи до зазначеної зони нерегульованих пішохідних переходів, водій ОСОБА_1 не зменшує швидкості руху власного транспортного засобу та продовжує рух прямо в напрямку пішохідного переходу.

Не подивившись ліворуч в бік автомобіля позивача, пішоходи продовжують маневр перетину дороги і в цей самий час автомобіль позивача, наблизившись впритул до зазначеного пішохідного переходу змушений маневрувати задля уникнення зіткнення, після чого через декілька метрів зупиняється праворуч, помітивши автомобіль патрульної поліції в зустрічній смузі руху.

За змістом правового висновку, викладеного в постанові КАС ВС від 4 грудня 2019 року у справі № 751/4821/17, вимога пункту 18.1 ПДР України передбачає, що на нерегульованих пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід. Для виконання вимоги цього пункту водій транспортного засобу обов`язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу або зупинитися. Забороняється здійснювати об`їзд пішохода, який перебуває на пішохідному переході незалежно від відстані між ним і транспортним засобом, а також збільшувати швидкість з метою «проскочити» перед пішоходом, який ступив на нерегульований пішохідний перехід. Таким чином, водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку, побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода (незалежно від того, як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - уникнути такої ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.

Аналіз вимог п. 18.1 ПДР України в сукупності з даними відеореєстратора з автомобіля позивача та положеннями КУпАП свідчать про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Доводи позивача про те, що поліцейським складено постанову за іншим пунктом ПДР України, а саме пунктом 18.4 ПДР України суд оцінює критично, оскільки зазначення саме цього пункту ПДР України є опискою поліцейського, тоді як у розділі 5 постанови «час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» чітко зазначено, що позивачем допущено наступне порушення: «водій ТЗ, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб надати перевагу для пішоходів» (що відповідає судовій практиці Верховного Суду у постанові від 14 серпня 2018 року у справі № 826/15341/15, а також у постанові від 28 листопадf 2018 року у справі № 826/11623/16).

Крім того, аналіз відеозписів із нагрудної камери патрульного поліцейського свідчить про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення поліцейським стосувався саме п. 18.1 ПДР України, що позивач усвідомлював та розумів.

Щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським, то аналіз відозаписів із нагрудної камери поліцейського свідчить про те, що поліцейськими встановлено особу позивача, роз`яснено його права та розглянуто справу про адміністративне правопорушення з дотриманням положень КУпАП.

Доводи позивача про те, що поліцейський не роз`яснив йому право заявити клопотання про допит свідків-пішоходів не обгрунтовані, оскільки таке клопотання було заявлено позивачем, і в задоволенні такого клопотання поліцейські відмовили, посилаючись на відсутність необхідності.

Не заявляв такого клопотання в судовому засіданні і позивач.

Є безпідставними й доводи позивача про те, що поліцейські не продемонстрували йому відозапис події та відмовились переглядати відеозапис із відеореєстратора позивача. Так, аналіз відозапису з нагрудної камери поліцейського свідчить про те, що позивач переглядав відеозапис події на портативному пристрої поліцейського, а в процесі спілкування пояснив, що не може надати для огляду відеозапис із свого відеореєстратора, оскільки для цього потрібен персональний комп`ютер.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідноі з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП відповідачем було з`ясовано, що позивачем було скоєно адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП. Адміністративне стягнення було накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в т.ч. частина перша, друга і третя ст.122 КУпАП).

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст.222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч.1 ст.122 КУпАП.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ч.1 ст.122 КУпАП, відбувається в скороченому вигляді, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Досліджені судом докази свідчать про те, що стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч.1 статті 122 КУпАП, постанова серії ЕАМ № 3445686 від 18 листопада 2020 року винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду вказаної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 33, 126, 222, 258, 293КУпАП, ст. ст. 2, 6, 77, 80, 94, 159-162, 167, 286 КАС України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції Кувіти Руслана Віталійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2020 року.

Суддя: Я.В. Пересунько