Справа № 520/12165/2020
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року № 520/12165/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
14.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації підйомної допомоги виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21.09.2018 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію підйомної допомоги виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації за додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2017 та 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 та 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації за неотримане речове майно виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) надати довідку про неотримане речове майно ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за неотримане речове майно (у тому разі за неотримані санітарно-гігієнічні предмети особового догляду, передбачені нормами 57, 58 та ін.) виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації щодо роботи у вихідні дні за період з 29.08.2016 року по 21.09.2018 року, а саме за 03.09.2016; 04.09.2016; 10.09.2016; 11.09.2016; 17.09.2016; 18.09.2016; 24.09.2016; 25.09.2016; 28.01.2017; 29.01.2017; 28.01.2017; 29.01.2017; 04.02.2017; 05.02.2017; 25.02.2017; 26.02.2017; 23.04.2017; 30.01.2017; 01.05.2017; 02.05.2017; 06.05.2017; 01.07.2017; 02.07.2017; 08.07.2017; 09.07.2017; 26.08.2017; 27.08.2017; 02.09.2017; 03.09.2017; 09.07.2017; 10.09.2017; 30.09.2017; 01.10.2017; 07.10.2017; 08.10.2017; 11.11.2017; 12.11.2017; 18.11.2017; 19.11.2017; 26.11.2017; 26.11.2017; 02.12.2017; 03.12.2017; 09.12.2017; 10.12.2017; 16.12.2017; 17.12.2017; 23.12.2017; 24.12.2017; 30.12.2017; 31.12.2017; 01.01.2018; 06.01.2018; 07.01.2018; 08.01.2018; 13.01.2018; 14.01.2018; 20.01.2018; 21.01.2018; 27.01.2018; 28.01.2018; 03.02.2018; 04.02.2018; 10.02.2018; 11.02.2018; 17.02.2018; 18.02.2018; 24.02.2018; 25.02.2018; 03.03.2018; 04.03.2018; 08.03.2018; 09.03.2018; 10.03.2018; 11.03.2018; 18.03.2018; 24.03.2018; 25.03.2018; 31.03.2018; 01.04.2018; 07.04.2018; 08.04.2018; 09.04.2018; 14.04.2018; 15.04.2018; 21.04.2018; 22.04.2018; 28.04.2018; 29.04.2018; 30.04.2018; 01.05.2018; 06.05.2018; 02.06.2018; 03.06.2018; 09.06.2018; 10.06.2018; 11.08.2018; 12.08.2018; 18.08.2018; 19.08.2018; 24.08.2018; 25.08.2018; 26.08.2018; 01.09.2018; 02.09.2018; 15.09.2018; 16.09.2018 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини - 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію щодо роботи у вихідні дні за період з 29.08.2016 року по 21.09.2018 року, а саме за 03.09.2016; 04.09.2016; 10.09.2016; 11.09.2016; 17.09.2016; 18.09.2016; 24.09.2016; 25.09.2016; 28.01.2017; 29.01.2017; 28.01.2017; 29.01.2017; 04.02.2017; 05.02.2017; 25.02.2017; 26.02.2017; 23.04.2017; 30.01.2017; 01.05.2017; 02.05.2017; 06.05.2017; 01.07.2017; 02.07.2017; 08.07.2017; 09.07.2017; 26.08.2017; 27.08.2017; 02.09.2017; 03.09.2017; 09.07.2017; 10.09.2017; 30.09.2017; 01.10.2017; 07.10.2017; 08.10.2017; 11.11.2017; 12.11.2017; 18.11.2017; 19.11.2017; 26.11.2017; 26.11.2017; 02.12.2017; 03.12.2017; 09.12.2017; 10.12.2017; 16.12.2017; 17.12.2017; 23.12.2017; 24.12.2017; 30.12.2017; 31.12.2017; 01.01.2018; 06.01.2018; 07.01.2018; 08.01.2018; 13.01.2018; 14.01.2018; 20.01.2018; 21.01.2018; 27.01.2018; 28.01.2018; 03.02.2018; 04.02.2018; 10.02.2018; 11.02.2018; 17.02.2018; 18.02.2018; 24.02.2018; 25.02.2018; 03.03.2018; 04.03.2018; 08.03.2018; 09.03.2018; 10.03.2018; 11.03.2018; 18.03.2018; 24.03.2018; 25.03.2018; 31.03.2018; 01.04.2018; 07.04.2018; 08.04.2018; 09.04.2018; 14.04.2018; 15.04.2018; 21.04.2018; 22.04.2018; 28.04.2018; 29.04.2018; 30.04.2018; 01.05.2018; 06.05.2018; 02.06.2018; 03.06.2018; 09.06.2018; 10.06.2018; 11.08.2018; 12.08.2018; 18.08.2018; 19.08.2018; 24.08.2018; 25.08.2018; 26.08.2018; 01.09.2018; 02.09.2018; 15.09.2018; 16.09.2018 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини - 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) зробити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) новий розрахунок (перерахунок) грошового забезпечення за увесь період служби, враховуючи остаточний розрахунок при звільненні, тобто за період з 29 серпня 2016 року до дня ухвалення судом рішення, з наданням у письмовому вигляді та у відповідності до статті 110 КЗпП України щомісячну розшифровку з повідомленням: нарахованої суми за видами виплат; розмірами і підставами відрахувань та утримань із заробітної плати; суми заробітної плати, що належить до виплати;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) надати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) нову довідку про заробітну плату (грошове забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за увесь період служби, тобто за період з 29 серпня 2016 року до дня ухвалення судом рішення;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та непроведення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) остаточного розрахунку при звільненні, що є підставою стягування на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 21 вересня 2019 року до дня ухвалення судом рішення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та провести виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) остаточного розрахунку при звільненні зі стягуванням на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 вересня 2019 року до дня ухвалення судом рішення без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб з урахуванням проведення нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошової компенсації моральної шкоди за несвоєчасний розрахунок при звільнення ОСОБА_1 з військової служби в зв`язку з закінченням строку дії Контракту у сумі 130000,00 (сто тридцять тисяч гривень 00 коп.) грн.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію моральної шкоди за несвоєчасний розрахунок при звільнення ОСОБА_1 з військової служби в зв`язку з закінченням строку дії Контракту у сумі 130000,00 (сто тридцять тисяч гривень 00 коп.) грн.;

- призначені до стягнення та виплати матеріальні кошти перерахувати на картковий рахунок АТ КБ Приватбанк № НОМЕР_4 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, на думку позивача, допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати відповідних коштів при звільненні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії. Повідомлено сторін, що розгляд справи відбудеться без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено строк для подання до суду відзиву на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 року продовжено Військовій частині НОМЕР_1 процесуальний строк для подання до суду відзиву на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії даної ухвали.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.08.2016 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 (Військова частина НОМЕР_1 ) укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб сержантського складу.

Згідно з витягом з наказу Військової частини НОМЕР_1 №198 від 21.09.2018 року ОСОБА_1 виключено із списків особового складу з 21.09.2018 року.

ОСОБА_1 отримав статус та посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_6 від 15.06.2017 року.

Позивачем до командира Військової частини НОМЕР_1 було подано рапорт від 28.02.2020 року, в якому просив виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту Інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно" від 16 березня 2016 року № 178.

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації за додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2017 та 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017 та 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Таким чином, суд вирішує дану типову справу з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 21.08.2019 року у зразковій справі № 620/4218/18 (Пз/9901/4/19).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (далі - Закон України № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХІІ від 22 жовтня 1993 року (далі по тексту - Закон України № 3551-ХІІ) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 4 Закону України від 05 листопада 1996 року № 504/96-ВР "Про відпустки" (далі по тексту - Закон України № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 16-2 Закону України № 504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно з пунктом 8 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року (далі по тексту - Закон України №2011-ХІІ) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону України № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до пункту 17 статті 10-1 Закону України № 2011-ХІІ в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Згідно з пунктом 18 статті 10-1 Закону України № 2011-ХІІ в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин зі збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону України 2011-ХІІ надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

При цьому визначення поняття особливого періоду наведене у законах України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та від 06 грудня 1991 року № 1932-XII "Про оборону України" (далі - Закони України № 3543-XII та № 1932-XII відповідно).

За визначенням статті 1 Закону України № 3543-XII особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 1 Закону України № 1932-XII визначає особливий період, як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Крім того, в статті 1 Закону України № 3543-XII надано визначення мобілізації та демобілізації. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпуски. Однак Законом № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.

Водночас у разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі

Отже, припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток (відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону України 2011-ХІІ у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті) є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо. Між тим, обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, яке гарантується пунктом 12 статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пунктом 8 статті 10-1 Закону України від 20 грудня 1991 року 1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", статтею 16-2 Закону України від 05 листопада 1996 року № 504/96-ВР "Про відпустки".

Крім того, відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Наказ № 260) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України № 504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України № 3551-ХІІ.

Крім того, суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, висловлені у рішенні від 30 квітня 2013 року справі "Тимошенко проти України" (заява № 49872/11), щодо принципу юридичної визначеності, який означає, що застосування національного законодавства має бути передбачуваним тією мірою, щоб воно відповідало стандарту "законності", передбаченому Конвенцією - стандарту, що вимагає, щоб усе законодавство було сформульовано з достатньою точністю для того, щоб надати особі можливість - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою її дія (параграф 264).

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові за результатами розгляду зразкової справи № 620/4218/18 (Пз/9901/4/19) від 21.08.2019 року.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, Військовою частиною НОМЕР_1 допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації за додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2017 та 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2018 року.

При цьому, згідно з витягом з наказу Військової частини НОМЕР_1 №198 від 21.09.2018 року ОСОБА_1 виключено із списків особового складу саме з 21.09.2018 року.

Таким чином, суд для ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації за додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2017 та 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2018 року та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017 та 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2018 року.

При цьому, судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено проведення йому нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2017 та 2018 роки з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017 та 2018 роки з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення зверненими на майбутнє. В цій частині права позивача не є порушеними, а отже позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та непроведення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) остаточного розрахунку при звільненні, що є підставою стягування на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 21 вересня 2019 року до дня ухвалення судом рішення та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та провести виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) остаточного розрахунку при звільненні зі стягуванням на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 вересня 2019 року до дня ухвалення судом рішення без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб з урахуванням проведення нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Так, рішенням по даній справі зокрема визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2017 та 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року.

Отже, вищевказану компенсацію на час розгляду даної справи по суті відповідачем нараховано та виплачено не було.

Суд зауважує, що наразі відсутні підстави вважати, що після нарахування та виплати відповідачем грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій позивачу не буде виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Так, позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та непроведення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) остаточного розрахунку при звільненні, що є підставою стягування на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 21 вересня 2019 року до дня ухвалення судом рішення та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та провести виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) остаточного розрахунку при звільненні зі стягуванням на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 вересня 2019 року до дня ухвалення судом рішення без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб з урахуванням проведення нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошової компенсації моральної шкоди за несвоєчасний розрахунок при звільнення ОСОБА_1 з військової служби в зв`язку з закінченням строку дії Контракту у сумі 130000,00 (сто тридцять тисяч гривень 00 коп.) грн. та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію моральної шкоди за несвоєчасний розрахунок при звільнення ОСОБА_1 з військової служби в зв`язку з закінченням строку дії Контракту у сумі 130000,00 (сто тридцять тисяч гривень 00 коп.) грн., суд зазначає наступне.

Положеннями статті 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року по справі № 804/2252/14, від 21.02.2019 року по справі №670/499/16-а, від 28.02.2019 року по справі №804/7085/16.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зауважує, що в даному випадку для виплати на користь позивача моральної шкоди не достатньо лише зазначення про наявність останьої, натомість реальне завдання такої шкоди має бути доведено.

Так, позивачами не було доведено причинно-наслідкового зв`язку з предметом позову, у відповідній частині вимог, що розглядається судом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошової компенсації моральної шкоди за несвоєчасний розрахунок при звільнення ОСОБА_1 з військової служби в зв`язку з закінченням строку дії Контракту у сумі 130000,00 (сто тридцять тисяч гривень 00 коп.) грн. та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію моральної шкоди за несвоєчасний розрахунок при звільнення ОСОБА_1 з військової служби в зв`язку з закінченням строку дії Контракту у сумі 130000,00 (сто тридцять тисяч гривень 00 коп.) грн.

Також, позивач у позовній заяві просив суд призначені до стягнення та виплати матеріальні кошти перерахувати на картковий рахунок АТ КБ Приватбанк № НОМЕР_4 .

Суд зазначає, що в даному випадку суд не наділений повноваженнями перераховувати на на картковий рахунок позивача кошти.

Крім того, суд у даному рішенні прийшов до висновку про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017 та 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2018 року.

Тобто, права позивача були відновлені належним чином.

За таких обставин, вищевказана вимога позивача задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації підйомної допомоги виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21.09.2018 року та зобов`язання військової частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію підйомної допомоги виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 3 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України № 1153/2008 від 10 грудня 2008 року.

Пунктом 12 Указу Президента України №1153/2008 від 10 грудня 2008 року передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України. Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністром оборони України.

Пунктом 1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22 жовтня 2001 року №370 (далі по тексту Інструкція №370) передбачено, що особам офіцерського складу, прапорщикам (мічманам) та військовослужбовцям рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) до місця постійної дислокації військової частини або підрозділу зі зміною місця проживання, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 2 Інструкція №370 розмір підйомної допомоги визначається з окладу за основною посадою, на яку призначений військовослужбовець або яку він займав до дня прибуття військової частини (підрозділу) до нового пункту постійної дислокації, окладу за військове звання та додаткових видів грошового забезпечення на день виникнення права на отримання підйомної допомоги.

Пунктами 4.1, 4.2 пункту 4 Інструкція №370 передбачено, що підйомна допомога офіцерам, прапорщикам (мічманам) і військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, виплачується тим, які переїхали у зв`язку з призначенням на посади, - за новим місцем служби на підставі наказу про призначення і наказу командира військової частини про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою. Тим, які переїхали у зв`язку зі зміною постійної дислокації військової частини або підрозділу, - у новому пункті постійної дислокації частини (підрозділу) на підставі наказу командира частини про прибуття до місця дислокації.

Згідно з п. 1 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги затвердженого наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 року № 45 (далі по тексту Порядок №45) у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується: підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби.

Пунктом 4 Порядку №45 підйомна допомога та добові з урахуванням вимог пункту 1 цього Порядку також виплачуються: військовослужбовцям, прийнятим (призваним) на військову службу за контрактом (за призовом осіб офіцерського складу) і призначеним на посади у військові частини, що дислокуються поза пунктом їх постійного проживання до прийняття (призову) на військову службу.

Відповідно до п.12 Порядку №45 наказ про виплату підйомної допомоги та добових на військовослужбовця та членів його сім`ї готується службою персоналу військової частини.

Пунктом 13 Порядку №45 виплата підйомної допомоги та добових здійснюється, якщо звернення щодо їх отримання надійшли протягом трьох років із дня виникнення права на їх отримання.

Таким чином, підйомна допомога виплачується військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом та які переїхали у зв`язку з призначенням на посади, - за новим місцем служби на підставі наказу про призначення і наказу командира військової частини про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою, якщо звернення щодо їх отримання надійшли протягом трьох років із дня виникнення права на їх отримання.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач проходив військову службу, є адреса - АДРЕСА_1 .

Згідно копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_7 наданої позивачем, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано з 17.11.1995 року за адресою АДРЕСА_2 .

При цьому, відміток про зміну реєстрації місця проживання паспорт позивача не містить.

Так, позивачем не доведено фактичного переїзду на постійне проживання до пункту дислокації військової частини та звернення щодо отримання підйомної допомоги, а тому і набуття права на отримання підйомної допомоги у зв`язку із переїздом до іншого населеного пункту - АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації підйомної допомоги виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21.09.2018 року та зобов`язання військової частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію підйомної допомоги виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації за неотримане речове майно виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року, зобов`язання військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) надати довідку про неотримане речове майно ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за неотримане речове майно (у тому разі за неотримані санітарно-гігієнічні предмети особового догляду, передбачені нормами 57, 58 та ін.) виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20 грудня 1991 року визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Відповідно до статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16 березня 2016 року затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі по тексту - Порядок №178).

Пунктом 4 Порядку №178 встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Відповідно до п. 3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Наказом Міністерства оборони України №232 від 29.04.2016 року затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (далі по тексту Інструкція №232).

Згідно з п. 4 розділу ІІІ Інструкції №232 військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Особам офіцерського, сержантського, старшинського та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, нарахування заборгованості здійснюється зокрема під час звільнення в запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу, нараховується заборгованість за наявності календарної вислуги більше ніж 5 років, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі.

За таких обставин, нарахування заборгованості здійснюється зокрема під час звільнення в запас або у відставку військовослужбовців, які були прийняті на військову службу за контрактом із запасу, нараховується заборгованість за наявності календарної вислуги більше ніж 5 років, пропорційно часу, який минув з настання права на отримання речового майна, що не було отримане під час проходження служби в повному обсязі.

Судом встановлено, що 29.08.2016 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 (Військова частина НОМЕР_1 ) укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб сержантського складу.

Згідно з витягом з наказу Військової частини НОМЕР_1 №198 від 21.09.2018 року ОСОБА_1 виключено із списків особового складу з 21.09.2018 року.

Таким чином, календарна вислуга позивача за вищевказаним контрактом складає менше ніж 5 років. Отже, позивач у даному випадку не набув права на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації за неотримане речове майно виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року, зобов`язання військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) надати довідку про неотримане речове майно ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за неотримане речове майно (у тому разі за неотримані санітарно-гігієнічні предмети особового догляду, передбачені нормами 57, 58 та ін.) виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації щодо роботи у вихідні дні за період з 29.08.2016 року по 21.09.2018 року, а саме за 03.09.2016; 04.09.2016; 10.09.2016; 11.09.2016; 17.09.2016; 18.09.2016; 24.09.2016; 25.09.2016; 28.01.2017; 29.01.2017; 28.01.2017; 29.01.2017; 04.02.2017; 05.02.2017; 25.02.2017; 26.02.2017; 23.04.2017; 30.01.2017; 01.05.2017; 02.05.2017; 06.05.2017; 01.07.2017; 02.07.2017; 08.07.2017; 09.07.2017; 26.08.2017; 27.08.2017; 02.09.2017; 03.09.2017; 09.07.2017; 10.09.2017; 30.09.2017; 01.10.2017; 07.10.2017; 08.10.2017; 11.11.2017; 12.11.2017; 18.11.2017; 19.11.2017; 26.11.2017; 26.11.2017; 02.12.2017; 03.12.2017; 09.12.2017; 10.12.2017; 16.12.2017; 17.12.2017; 23.12.2017; 24.12.2017; 30.12.2017; 31.12.2017; 01.01.2018; 06.01.2018; 07.01.2018; 08.01.2018; 13.01.2018; 14.01.2018; 20.01.2018; 21.01.2018; 27.01.2018; 28.01.2018; 03.02.2018; 04.02.2018; 10.02.2018; 11.02.2018; 17.02.2018; 18.02.2018; 24.02.2018; 25.02.2018; 03.03.2018; 04.03.2018; 08.03.2018; 09.03.2018; 10.03.2018; 11.03.2018; 18.03.2018; 24.03.2018; 25.03.2018; 31.03.2018; 01.04.2018; 07.04.2018; 08.04.2018; 09.04.2018; 14.04.2018; 15.04.2018; 21.04.2018; 22.04.2018; 28.04.2018; 29.04.2018; 30.04.2018; 01.05.2018; 06.05.2018; 02.06.2018; 03.06.2018; 09.06.2018; 10.06.2018; 11.08.2018; 12.08.2018; 18.08.2018; 19.08.2018; 24.08.2018; 25.08.2018; 26.08.2018; 01.09.2018; 02.09.2018; 15.09.2018; 16.09.2018 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини - 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію щодо роботи у вихідні дні за період з 29.08.2016 року по 21.09.2018 року, а саме за 03.09.2016; 04.09.2016; 10.09.2016; 11.09.2016; 17.09.2016; 18.09.2016; 24.09.2016; 25.09.2016; 28.01.2017; 29.01.2017; 28.01.2017; 29.01.2017; 04.02.2017; 05.02.2017; 25.02.2017; 26.02.2017; 23.04.2017; 30.01.2017; 01.05.2017; 02.05.2017; 06.05.2017; 01.07.2017; 02.07.2017; 08.07.2017; 09.07.2017; 26.08.2017; 27.08.2017; 02.09.2017; 03.09.2017; 09.07.2017; 10.09.2017; 30.09.2017; 01.10.2017; 07.10.2017; 08.10.2017; 11.11.2017; 12.11.2017; 18.11.2017; 19.11.2017; 26.11.2017; 26.11.2017; 02.12.2017; 03.12.2017; 09.12.2017; 10.12.2017; 16.12.2017; 17.12.2017; 23.12.2017; 24.12.2017; 30.12.2017; 31.12.2017; 01.01.2018; 06.01.2018; 07.01.2018; 08.01.2018; 13.01.2018; 14.01.2018; 20.01.2018; 21.01.2018; 27.01.2018; 28.01.2018; 03.02.2018; 04.02.2018; 10.02.2018; 11.02.2018; 17.02.2018; 18.02.2018; 24.02.2018; 25.02.2018; 03.03.2018; 04.03.2018; 08.03.2018; 09.03.2018; 10.03.2018; 11.03.2018; 18.03.2018; 24.03.2018; 25.03.2018; 31.03.2018; 01.04.2018; 07.04.2018; 08.04.2018; 09.04.2018; 14.04.2018; 15.04.2018; 21.04.2018; 22.04.2018; 28.04.2018; 29.04.2018; 30.04.2018; 01.05.2018; 06.05.2018; 02.06.2018; 03.06.2018; 09.06.2018; 10.06.2018; 11.08.2018; 12.08.2018; 18.08.2018; 19.08.2018; 24.08.2018; 25.08.2018; 26.08.2018; 01.09.2018; 02.09.2018; 15.09.2018; 16.09.2018 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини - 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4, ч.6 ст.10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби, встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для військовослужбовців строкової військової служби і курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів та курсантів вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи, навчальних центрів (частин) - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всього особового складу, крім військовослужбовців, залучених до виконання службових обов`язків. Ці дні згідно з планами, а також вільний від занять час відводяться для відпочинку, проведення культурно-освітньої роботи, спортивних заходів та ігор. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, відповідний час для відпочинку надається командиром (начальником), як правило, протягом наступного тижня. Військовослужбовцям строкової військової служби, курсантам (слухачам) вищих військових навчальних закладів при виконанні обов`язків військової служби у зазначені дні час відпочинку встановлюється відповідним командиром (начальником).

Згідно зі ст.12 Закону України «Про оплату праці» норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст.71 Кодексу законів про працю України робота у вихідні дні забороняється. Залучення окремих працівників до роботи у ці дні допускається тільки з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації і лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині другій цієї статті.

Залучення окремих працівників до роботи у вихідні дні допускається в таких виняткових випадках: 1) для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій і негайного усунення їх наслідків; 2) для відвернення нещасних випадків, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, загибелі або псування майна; 3) для виконання невідкладних, наперед не передбачених робіт, від негайного виконання яких залежить у дальшому нормальна робота підприємства, установи, організації в цілому або їх окремих підрозділів; 4) для виконання невідкладних вантажно-розвантажувальних робіт з метою запобігання або усунення простою рухомого складу чи скупчення вантажів у пунктах відправлення і призначення.

Залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Згідно зі ст. 72 Кодексу законів про працю України робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу.

Судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено того, що він під час проходження служби у Військовій частини НОМЕР_1 виконував роботу у вихідні за вказаний ним період.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації щодо роботи у вихідні дні за період з 29.08.2016 року по 21.09.2018 року, а саме за 03.09.2016; 04.09.2016; 10.09.2016; 11.09.2016; 17.09.2016; 18.09.2016; 24.09.2016; 25.09.2016; 28.01.2017; 29.01.2017; 28.01.2017; 29.01.2017; 04.02.2017; 05.02.2017; 25.02.2017; 26.02.2017; 23.04.2017; 30.01.2017; 01.05.2017; 02.05.2017; 06.05.2017; 01.07.2017; 02.07.2017; 08.07.2017; 09.07.2017; 26.08.2017; 27.08.2017; 02.09.2017; 03.09.2017; 09.07.2017; 10.09.2017; 30.09.2017; 01.10.2017; 07.10.2017; 08.10.2017; 11.11.2017; 12.11.2017; 18.11.2017; 19.11.2017; 26.11.2017; 26.11.2017; 02.12.2017; 03.12.2017; 09.12.2017; 10.12.2017; 16.12.2017; 17.12.2017; 23.12.2017; 24.12.2017; 30.12.2017; 31.12.2017; 01.01.2018; 06.01.2018; 07.01.2018; 08.01.2018; 13.01.2018; 14.01.2018; 20.01.2018; 21.01.2018; 27.01.2018; 28.01.2018; 03.02.2018; 04.02.2018; 10.02.2018; 11.02.2018; 17.02.2018; 18.02.2018; 24.02.2018; 25.02.2018; 03.03.2018; 04.03.2018; 08.03.2018; 09.03.2018; 10.03.2018; 11.03.2018; 18.03.2018; 24.03.2018; 25.03.2018; 31.03.2018; 01.04.2018; 07.04.2018; 08.04.2018; 09.04.2018; 14.04.2018; 15.04.2018; 21.04.2018; 22.04.2018; 28.04.2018; 29.04.2018; 30.04.2018; 01.05.2018; 06.05.2018; 02.06.2018; 03.06.2018; 09.06.2018; 10.06.2018; 11.08.2018; 12.08.2018; 18.08.2018; 19.08.2018; 24.08.2018; 25.08.2018; 26.08.2018; 01.09.2018; 02.09.2018; 15.09.2018; 16.09.2018 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини - 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію щодо роботи у вихідні дні за період з 29.08.2016 року по 21.09.2018 року, а саме за 03.09.2016; 04.09.2016; 10.09.2016; 11.09.2016; 17.09.2016; 18.09.2016; 24.09.2016; 25.09.2016; 28.01.2017; 29.01.2017; 28.01.2017; 29.01.2017; 04.02.2017; 05.02.2017; 25.02.2017; 26.02.2017; 23.04.2017; 30.01.2017; 01.05.2017; 02.05.2017; 06.05.2017; 01.07.2017; 02.07.2017; 08.07.2017; 09.07.2017; 26.08.2017; 27.08.2017; 02.09.2017; 03.09.2017; 09.07.2017; 10.09.2017; 30.09.2017; 01.10.2017; 07.10.2017; 08.10.2017; 11.11.2017; 12.11.2017; 18.11.2017; 19.11.2017; 26.11.2017; 26.11.2017; 02.12.2017; 03.12.2017; 09.12.2017; 10.12.2017; 16.12.2017; 17.12.2017; 23.12.2017; 24.12.2017; 30.12.2017; 31.12.2017; 01.01.2018; 06.01.2018; 07.01.2018; 08.01.2018; 13.01.2018; 14.01.2018; 20.01.2018; 21.01.2018; 27.01.2018; 28.01.2018; 03.02.2018; 04.02.2018; 10.02.2018; 11.02.2018; 17.02.2018; 18.02.2018; 24.02.2018; 25.02.2018; 03.03.2018; 04.03.2018; 08.03.2018; 09.03.2018; 10.03.2018; 11.03.2018; 18.03.2018; 24.03.2018; 25.03.2018; 31.03.2018; 01.04.2018; 07.04.2018; 08.04.2018; 09.04.2018; 14.04.2018; 15.04.2018; 21.04.2018; 22.04.2018; 28.04.2018; 29.04.2018; 30.04.2018; 01.05.2018; 06.05.2018; 02.06.2018; 03.06.2018; 09.06.2018; 10.06.2018; 11.08.2018; 12.08.2018; 18.08.2018; 19.08.2018; 24.08.2018; 25.08.2018; 26.08.2018; 01.09.2018; 02.09.2018; 15.09.2018; 16.09.2018 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини - 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) зробити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) новий розрахунок (перерахунок) грошового забезпечення за увесь період служби, враховуючи остаточний розрахунок при звільненні, тобто за період з 29 серпня 2016 року до дня ухвалення судом рішення, з наданням у письмовому вигляді та у відповідності до статті 110 КЗпП України щомісячну розшифровку з повідомленням: нарахованої суми за видами виплат; розмірами і підставами відрахувань та утримань із заробітної плати; суми заробітної плати, що належить до виплати та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) надати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) нову довідку про заробітну плату (грошове забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за увесь період служби, тобто за період з 29 серпня 2016 року до дня ухвалення судом рішення, суд зазначає наступне.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Відповідно до ст. 110 Кодексу законів про працю України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Так, судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено того, що відповідачем не виконувався обв`язок визначений статті 110 КЗпП України.

Крім того, позивачем не доведено звернення до відповідача за отриманням нової довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за увесь період служби.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) зробити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) новий розрахунок (перерахунок) грошового забезпечення за увесь період служби, враховуючи остаточний розрахунок при звільненні, тобто за період з 29 серпня 2016 року до дня ухвалення судом рішення, з наданням у письмовому вигляді та у відповідності до статті 110 КЗпП України щомісячну розшифровку з повідомленням: нарахованої суми за видами виплат; розмірами і підставами відрахувань та утримань із заробітної плати; суми заробітної плати, що належить до виплати та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) надати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) нову довідку про заробітну плату (грошове забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за увесь період служби, тобто за період з 29 серпня 2016 року до дня ухвалення судом рішення.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення та зобов`язання військової частинини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Згідно з витягом з наказу Військової частини НОМЕР_1 №198 від 21.09.2018 року ОСОБА_1 виключено із списків особового складу саме з 21.09.2018 року.

Також, у вищевказаному наказі вказано, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплат грошової о забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.08.2008 року № 260 за 2018 рік позивач неотримав.

Відповідно до пп. 3 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова № 704) надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів. Умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України (п.п. 7, 8 Постанови № 704).

Відповідно до п. 4 розд. І Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає, серед іншого, одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби.

Згідно з абз. 3 п. 7 розд. І Порядку № 260 військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 9 розд. ХХIV Порядку № 260 передбачено, що виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Згідно з п. 1 наказу Міністерства оборони України "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2018 рік" №65 від 15.02.2018 (далі - Наказ № 65) першому заступнику Міністра оборони України, заступникам Міністра оборони України, заступнику Міністра оборони України з питань європейської інтеграції, державному секретарю Міністерства оборони України, начальнику Генерального штабу - Головнокомандувачу Збройних Сил України, Голові Державної спеціальної служби транспорту, командувачу об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, командувачам видів Збройних Сил України, командувачу Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, командувачу Сил спеціальних операцій України, командувачу Сил логістики Збройних Сил України, керівникам структурних підрозділів Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, начальнику Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України, начальнику Озброєння Збройних Сил України, начальнику Тилу Збройних Сил України, начальнику Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, командирам (начальникам) з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів та установ (в межах повноважень), наказано, зокрема, утримувати чисельність військовослужбовців, працівників і здійснювати фактичні видатки на грошове забезпечення, заробітну плату, включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисі на ці цілі.

Пунктами 7,9 Наказу № 65 встановлено, що витрати на грошове забезпечення військовослужбовців у 2018 році здійснювати за нормами, установленими нормативно-правовими актами та рішеннями Міністра оборони України, у межах виділених асигнувань на грошове забезпечення та дотримуватися такої послідовності щодо здійснення виплат: розрахунки зі звільненими військовослужбовцями; щомісячне грошове забезпечення військовослужбовцям, винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду; грошова допомога для оздоровлення; інші одноразові додаткові види грошового забезпечення (за наявності коштів).

Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) виплачувати військовослужбовцям у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (без урахування винагород). Накази про виплату матеріальної допомоги видавати виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату з урахуванням порядку, передбаченого пунктом 7 цього наказу, після розгляду заяв військовослужбовців. У заявах про виплату матеріальної допомоги зазначаються конкретні причини (важкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї, смерть рідних по крові або шлюбу, пожежа або стихійне лихо та з інших соціально-побутових питань), які стали підставою для порушення клопотання, та розмір потреби.

У постановах від 11 липня 2019 року у справі №807/1920/16 (адміністративне провадження №К/9901/29489/18) та від 21 травня 2020 року по справі №807/1652/16 (адміністративне провадження №К/9901/23090/18) Верховний Суд дійшов висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є додатковим видом одноразового грошового забезпечення військовослужбовців. Керівникам державних органів надається право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В наказі Військової частини НОМЕР_1 №198 від 21.09.2018 року вказано, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплат грошової о забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.08.2008 року № 260 за 2018 рік позивач неотримав.

При цьому, судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено того, що Військовою частиною НОМЕР_1 видавались накази про виплату матеріальної допомоги за 2018 рік, які видаються виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату, як то передбачено пунктами 7, 9 Наказу № 65.

Отже, в даному випадку підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплати вказану допомогу немає.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення та зобов`язання військової частинини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2019 року з урахуванням проведеного нового розрахунку (перерахунку) грошового забезпечення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації за додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2017 та 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017 та 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 21 вересня 2018 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.