Справа № 280/771/20
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 грудня 2020 року Справа № 280/771/20 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сацький Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 )

до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (юридична адреса: 69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50, )

про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову відповідача у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для внедення особистого селянського господарства, орієнтований розмір ділянки 2,0000 га на теріторії Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області за межами населеного пункту, викладену у наказі від 03.01.2020 №8-48/15-20-СГ про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою;

- зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення документації із землеутсрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовний розмір ділянки 2,000 га на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області за межами населеного пункту.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звертався до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області. У відповідь відповідачем було відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України невідповідність місця розташування обєкту. На думку позивача такі дії відповідача є незаконними, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду для захисту своїх прав.

07 лютого 2020 р. ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 04 березня 2020 року об 12 год. 00 хв.

05.03.2020 через канцелярію суду (вх. №10487) від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечував та зазначив наступне. Як свідчать матеріали справи до вищеназваного клопотання позивачем була додана схема бажаного місця розташування земельної ділянки. Зокрема, на вказаному графічному матеріалі позначена земельна ділянка, яка знаходиться в межах іншої земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0001. Відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру (копія Витягу додається) відповідна земельна ділянка перебуває у комунальній власності. З наведених підстав просить суд у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 04.03.2020 зупинено провадження по справі для примирення сторін до 27.05.2020 до 14 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 27.05.2020 продовжено процесуальний строк зупинення провадження по справі для примирення сторін до 02.11.2020 до 14 год. 00 хв.

У зв`язку із перебуванням судді Сацького Р.В. на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності Серії АЛВ №955269 та довідкою від 04.11.2020 №02-35/20/87, розгляд справи перенесено на 07.12.2020 о/об 16 го. 45 хв, про що сторони сповіщені судовими повістками про виклик.

Ухвалою суду від 07.12.2020 поновлено провадження по справі та призначено підготовче провадження на 07.12.2020 о/об 16 год. 45 хв.

Ухвалою суду від 07.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16.12.2020 о/об 16 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 16.12.2020 у задоволенні заяви ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 ) про залишення позовної заяви по справі №280/771/20 без розгляду відмовлено.

В судове засідання позивач не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

16.12.2020 від представника відповідача через систему Електронний суд подана заява про розгляду справи без участі представника відповідача, проти задоволення позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження, фіксація судового засідання за допомогою технічного засобу, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалось.

Суд, оцінивши обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив таке.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовний розмір ділянки 2,0000 га на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області за межами населеного пункту.

Наказом від 03.01.2020 № 8-48/15-20-СГ Головне управління відмовило у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на підставі ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Правове регулювання земельних відносин регулюється Конституцією України, нормами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу (стаття 3 Земельного кодексу України).

Так, частинами 1, 2, пункту «а» частини 3 статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно зі частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (пункт б частини 1 статті 121 Земельного кодексу України).

Згідно абзацу 1 частини 3 статті 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як встановлено матеріалами справи, до клопотання від 27.11.2019 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою (надійшло -на адресу Головного управління 05.12.2019 позивачем була додана схема бажаного місця розташування земельної ділянки.

Зокрема, на вказаному графічному матеріалі позначена земельна ділянка, яка знаходиться в межах іншої земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0001.

Відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко- економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно- територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 4 ст.173 Земельного кодексу України визначено, що землі та земельні ділянки державної власності, включені в межі населеного пункту (крім земель, які не можуть передаватися у комунальну власність), переходять у власність територіальної громади. Рішення про встановлення меж населеного пункту та витяги з Державного земельного кадастру про межу відповідної адміністративно-територіальної одиниці та про відповідні земельні ділянки, право власності на які переходить до територіальної громади, є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру відповідна земельна ділянка перебуває у комунальній власності.

Поряд, з цим слід сказати, що за інформацією, наданою Відділом розпорядження землями сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (копія додається), названа вище земельна ділянка увійшла в межі населеного пункту смт. Новомиколаївка 13.12.2019.

3 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» (далі по тексту - Закон).

Пп. б) п. З Прикінцевих положень Закону передбачено, що землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються, окрім іншого, землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

Проте, в силу пп. г) п. 4 Прикінцевих положень Закону у державній власності залишаються, зокрема, землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.

Відповідно до пп. є1 ст. 15"1 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

За інформацією відділу у Новомиколаївському районі, земельна ділянка увійшла в межі населеного пункту смт. Новомиколаївка (внесення меж смт. Новомиколаївка відбулось 13.12.2019 року), отже Головне управління не мало правових підстав для видачі наказу про надання дозволу гр. ОСОБА_1 .

Про вищевказане свідчать також відомості з Публічної кадастром карти, на якій відображені нові межі смт. Новомиколаївка.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України та Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308 (у редакції наказу Держгеокадастру від 20.02.2020 № 53), Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області є розпорядником земель виключно державної власності сільськогосподарського призначення на території Запорізької області.

Завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади, за суті яким на адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд повинні вибирати одне законне рішення із кількох можливих варіантів.

За таких обставин, оскільки частина земельної ділянки, яка знаходиться в межах іншої земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0001, розташована в межах населеного пункту смт. Новомиколаївка, а тому, в силу наведених вище норм матеріального права, у відповідача відсутні повноваження щодо розпорядження відповідною земельною ділянкою.

Частиною 1статті 9 КАС України, визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2ст. 77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню не підлягає.

Оскільки судом відмолено у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246 та 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволеннію позовних вимог ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (юридична адреса: 69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50, ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено та підписане суддею 16.12.2020.

Суддя Р.В. Сацький