Справа № 320/3758/20
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року № 320/3758/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій, -

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ФОП ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.03.2020 №, №, №, №, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.03.2020 №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 16.03.2020 №.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки про порушення податкового законодавства, на підставі яких були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій не відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача надав суду клопотання, в якому просив суд розглядати справу за його відсутності.

На підставі ст.ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Броварській ДПІ ГУ ДПС у Київській області за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 з 29.03.2012 за №12402. Зареєстрований Броварською районною державною адміністрацією за №0010236 від 28.03.2012.

Позивач зареєстрований платником ПДВ відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №200069903 від 01.10.2012.

Основні види діяльності Позивача за КВЕД - виробництво інших гумових виробів (код КВЕД 22.19 основна); неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код КВЕД 68.20); надання в оренду вантажних автомобілів (код КВЕД 77.12).

На підставі наказу ГУ ДПС у Київській області від 21.10.2019 №461, направлень на перевірку від 01.11.2019 №591, №592 та ст. 77 ПК України ГУ ДПС у Київській області проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та з питань нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період діяльності з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року.

За результатами перевірки складено акт від 21.02.2020 № 177/10-36-33-04/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено порушення:

- п.167.1 ст.167, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) в частині заниження чистого оподатковуваного доходу всього в сумі 310928,49 грн без ПДВ, в т.ч.: за 2017 рік в сумі 310928,49 грн без ПДВ та за 2018 рік в сумі 0,00 грн без ПДВ, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету, на 55 967,12 грн, в т.ч.: за 2017р. в сумі 55 967,12 грн та за 2018р. в сумі 0,00 грн.

- п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) в частині заниження чистого оподатковуваного доходу вього в сумі 310928,49 грн. без ПДВ, в т.ч.: за 2017 рік в сумі 310928,49 грн без ПДВ та за 2018 рік в сумі 0,00 грн без ПДВ, що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 4 663,93 грн, в т.ч. за 2017р. в сумі 4 663,93 грн та за 2018р. в сумі 0,00 грн.

- п.2 ч.1 ст.7, ст.8, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI (із змінами та доповненнями) в частині заниження чистого доходу з якого відраховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 на загальну суму 310 928,49 грн без ПДВ, в т.ч. за 2017р. в сумі 310 928,49 грн без ПДВ та за 2018р. в сумі 0,00 грн, що призвело до заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з сум доходу від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується єдиний внесок, в сумі 42 295,00 грн в т.ч. за 2017р. в сумі 42 295,00 грн та за 2018р. в сумі 0,00 грн.

- п.187.1 ст.187, п.198.5, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), у зв`язку із заниженням податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 27 348,00 грн та завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду в сумі 30 523,00 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.03.2020 №, №, №, №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.03.2020 №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 16.03.2020 №.

Позивач, не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою про сплату боргу (недоїмки) та рішенням про застосування штрафних санкцій, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися, суд зазначає наступне.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначено у ст. 177 розділу ІV «Податок на доходи фізичних осіб» ПК України.

Відповідно п.177.1 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно п.177.2 ст.177 ПК України - об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.3 ст.177 ПК України передбачено, що для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно п.177.5 ПК України фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Згідно п.177.6 ПК України у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

Як слідує з матеріалів справи, за результатами провадження господарської діяльності у 2017 році ФОП ОСОБА_1 склав та подав до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області податкову декларацію про майновий стан і доходи, яку зареєстровано 09.02.2018 № року.

У графі 4 «Розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою (додаток 2 до вказаної декларації), розділ 1 «Доходи від провадження підприємницької діяльності» позивач відобразив суму одержаного доходу за 2017 рік в розмірі 21 315 031,61 грн.

Відповідно до довідки «Про обіги та сальдо» АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 від 13.04.2020 та виписок по поточним рахункам № НОМЕР_3 (валюта гривня); № НОМЕР_4 (валюта Євро), за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 загальний обіг (Кредитовий обіг) по рахунках позивача склав 7 381 644,20 грн з ПДВ.

Зазначена сума складається з наступних показників:

- 6 224 698,16 грн - сума коштів отримана на поточний рахунок № НОМЕР_3 (валюта гривня) як оплата за товар, тобто виручка отримана від провадження господарської діяльності;

- 159 119,24 грн - сума коштів, отримана від продажу валютної виручки, яка надійшла 28.09.2017 на валютний рахунок позивача, у сумі 5 049,00 Євро (курс НБУ на дату надходження 31,0817 грн. за 1 Євро) та була продана 29.09.2017 у сумі 2 524,50 Євро по курсу 31,23 грн за 1 Євро - сума від обов`язкового продажу 50% валюти - 78 840,14 грн та 27.11.2017 у сумі 2 524,50 Євро по курсу 31,80 грн за 1 Євро - сума від вільного продажу 50% валюти - 80 279,10 грн;

- 5 000 грн - сума поповнення (перерахунку) грошових коштів між банківськими рахунками позивача, відкритими в АТ «Ощадбанк» та АТ КБ «Приватбанк», а саме: 15.12.2017 на суму 3 000 грн та 25.12.2017 на суму 2 000 грн;

- 541 200 грн - сума повернення безпроцентної позики згідно договору №541200 від 13.09.2017 від ТОВ «Гумтекс», яка надійшла 28.09.2017;

- 451 626,80 грн - сума повернення передплати позивачу раніше перерахованих ним коштів за товар від контрагентів, а саме: 03.10.2017 від ТОВ «Бакалія Запоріжжя» у сумі 270 000 грн та 31.10.2017 від ТОВ ВК «Укрплит» у сумі 181626,80 грн.

Отже, загальний оподатковуваний дохід (виручка у грошовій формі), отриманий по рахунках, відкритих в АТ КБ «Приватбанк», від провадження господарської діяльності у 2017 році ФОП ОСОБА_1 склав 6 224 698,16 грн.

Відповідно до виписки по особовому рахунку № НОМЕР_5 (валюта гривня) за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, відкритому в ПАТ АБ «Укргазбанк», загальний обіг (Кредитовий обіг) по рахунку позивача склав 160 810,56 грн з ПДВ.

Відповідно до довідки АТ «Ощадбанк» №58/16-52 від 17.04.2020 та виписок по поточному рахунку за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 загальний обіг (Кредитовий обіг) по рахунках позивача склав 19 387 258,13 грн з ПДВ.

Зазначена сума складається з наступних показників:

- 19 384 955,95 грн - сума коштів, отримана на поточний рахунок № НОМЕР_6 (валюта гривня) як оплата за товар, тобто виручка отримана від провадження господарської діяльності;

- 2 302,48 грн -сума повернутих ФОП ОСОБА_1 коштів, а саме: 06.04.2017 - 2 154,48 грн повернення надлишково перерахованих коштів ТОВ «Гідравлік Мастер»; 07.08.2017 - 9,00 грн повернення залишку ФОП ОСОБА_1 після виплати заробітної плати найманим особам за липень 2017 року; 09.11.2017 - 139 грн. повернення помилково перерахованих коштів ТОВ «Центр сертифікації ключів «Україна».

Отже, загальний оподатковуваний дохід (виручка у грошовій формі), отриманий по рахунку, відкритому в АТ «Ощадбанк», від провадження господарської діяльності у 2017 році ФОП ОСОБА_1 , склав 19 384 955,95 грн.

Крім цього, відповідно до виписок по поточних рахунках ФОП ОСОБА_1 у 2017 році повернув грошові кошти контрагентам-покупцям на суму 371 602,74 грн, а саме:

- 06.04.2017 з рахунку, відкритого в АТ КБ «Приватбанк», повернуто ТОВ «Інфоспорт-Арена» грошові кошти у сумі 83 850 грн;

- 07.06.2017 з рахунку, відкритого в АТ КБ «Приватбанк», повернуто ТОВ «Оптімал-Сервіс» грошові кошти у сумі 3 330 грн та ПБМП «Строїтель-П» грошові кошти у сумі 13 299,89 грн;

- 08.06.2017 з рахунку, відкритого в АТ «Ощадбанк», повернуто ТОВ «Еліт Контракт» грошові кошти в сумі 15 085 грн;

- 09.06.2017 з рахунку, відкритого в АТ КБ «Приватбанк», повернуто ТОВ «Міленіум Спорт» грошові кошти у сумі 7 642,97 грн;

- 14.07.2017 з рахунку, відкритого в АТ «Ощадбанк», повернуто ТОВ «ДЗ «Брама» грошові кошти у сумі 16 312,50 грн;

- 08.08.2017 з рахунку, відкритого в АТ КБ «Приватбанк», повернуто ТОВ «Контракт Пол» грошові кошти у сумі 163 401,60 грн;

- 05.09.2017 з рахунку, відкритого в АТ «Ощадбанк», повернуто ТОВ «Смарагд пол сервіс» грошові кошти в сумі 25 200 грн;

- 11.09.2017 з рахунку, відкритого в АТ КБ «Приватбанк», повернуто ТОВ «Еліт Груп» грошові кошти у сумі 8 600,16 грн;

- 05.10.2017 з рахунку, відкритого в АТ «Ощадбанк», повернуто ТОВ «Детячі та спортивні майданчики» грошові кошти у сумі 8 900,16 грн;

- 02.11.2017 з рахунку відкритого у АТ КБ «Приватбанк» повернуто ТОВ «Будівельна компанія Форвард» грошові кошти у сумі 14 094,27 грн;

- 24.11.2017 з рахунку, відкритого в АТ КБ «Приватбанк», повернуто ТОВ «Контракт Пол» грошові кошти у сумі 11 886,19 грн.

Отже, разом загальний оподатковуваний дохід (виручка у грошовій формі), отриманий за результатами провадження господарської діяльності, проведеної у 2017 році ФОП ОСОБА_1 , склав 25 398 861,93 грн. з ПДВ.

Пунктом 177.3 ст.177 ПК України передбачено, що для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Отже, сума загального оподатковуваного доходу (виручка у грошовій формі), отриманого за результатами провадження господарської діяльності, проведеної у 2017 році ФОП ОСОБА_1 , складає 25 398 861,93 грн. з ПДВ мінус (-) 20% (ставка податку на додану вартість) = 21 165 718,28 грн. без ПДВ (25 398 861,93 грн. /1,2).

Крім цього, до зазначеної суми доходу отриманого за результатами провадження господарської діяльності проведеної у 2017 році, на поточні рахунки відкриті у гривні у сумі 21 165 718, 28 грн, необхідно додати суму валютної виручки, яка складає після продажу 5049 Євро - 159 119,24 грн.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 отримав загальну суму доходу за результатами провадження господарської діяльності, проведеної у 2017 році, в сумі 21 324 031,61 грн.

Згідно п.177.6 ПК України у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

У звітному 2017 році ФОП ОСОБА_1 також отримав дохід у межах обраних ним видів діяльності від надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Суму грошових коштів, одержаних від зазначеної діяльності, він окремо відобразив у графі 5 розділу 4 «Доходи від провадження незалежної професійної діяльності» в сумі 9 000 грн., з яких сплатив 18% суми податку на доходи фізичних осіб та 1,5% суми військового збору.

Враховуючи, викладене сума доходу, отриманого за результатами провадження господарської діяльності проведеної у 2017 році ФОП ОСОБА_1 , складає 21 315 031,61 грн (21 324 031,61 грн. - 9 000 грн.)

Зазначену суму одержаного доходу за результатами провадження господарської діяльності, проведеної у 2017 році, ФОП ОСОБА_1 відобразив у графі 4 «Розрахунки податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою (додаток 2 до вказаної декларації), розділу 1 «Доходи від провадження підприємницької діяльності», податкової декларації про майновий стан і доходи, яку подав до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, де її зареєстровано 09.02.2018 №.

Отже, твердження ГУ ДПС у Київській області про заниження ФОП ОСОБА_1 суми одержаного доходу за 2017 рік на суму 310 928,49 грн. не знайшли свого підтвердження.

Перевіркою відповідачем правильності визначення вартості документально підтверджених витрат позивача, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності, відображених у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, завищення валових витрат ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 не встановлено.

Згідно з п.177.2 ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 167.1 ст.167 ПК України передбачено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Тобто, позивачем вірно зазначено у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік суму загального оподатковуваного доходу в розмірі 21 315 031,61 грн та документально підтверджених витрат в розмірі 20 623 043,02 грн, внаслідок чого сума чистого оподатковуваного доходу склала 691 988,59 грн (21 315 031,61 грн - 20 623 043,02 грн), яка була відображена позивачем у графі 9 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік та з неї відповідно сплачено податок на доходи фізичних осіб у сумі 124 557,95 грн (графа 6 рядок 10.7 розділу ІІ декларації) та військовий збір в сумі 10379,83 грн (графа 7 рядок 10.7 розділу ІІ декларації).

Отже, судом встановлено, що відповідачем протиправно збільшено податкове зобов`язання ФОП ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік на суму 55 967,12 грн.

Відповідно до ст. ст. 77, 78, 86 ПК України з метою забезпечення єдиного порядку відображення результатів документальних перевірок платників податків - фізичних осіб, наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 року №395 затверджено «Порядок оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами» (надалі - Порядок № 395).

Розділом І Порядку №395 встановлено, що акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

Водночас, підпунктом 2.3.2.2 Порядку №395 передбачено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

В описовій частині акта перевірки від 21.02.2020 №177/10-36-33-04/ НОМЕР_1 зміст встановлених у ході перевірки позивача порушень податкового законодавства відповідачем зводиться лише до табличного відображення даних платника податків, самостійно задекларованих ним у податкових деклараціях та даних, встановлених у ході перевірки із зазначенням певних розбіжностей.

Будь-яких розрахунків виявлених розбіжностей податковим органом не наведено, як і не наведено посилання на певні господарські операції та відповідні первинно-бухгалтерські документи.

Отже, в акті перевірки від 21.02.2020 №177/10-36-33-04/ НОМЕР_1 відповідач на порушення норм Порядку №395, не навів доказів по яким саме операціям з контрагентами-покупцями та у які періоди (місяці) суми доходу не включені позивачем до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що твердження відповідача про заниження ФОП ОСОБА_1 суми одержаного доходу за 2017 рік на суму 310 928,49 грн. є необґрунтованим, а податкове повідомлення - рішення від 16.03.2020 № про збільшення податкового зобов`язання ФОП ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік на суму 55 967,12 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо правомірності висновків акта перевірки щодо порушення позивачем норм п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України в частині заниження чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності, що призвело до заниження військового збору та прийняття податкового повідомлення-рішення № від 16.03.2020, суд зазначає наступне.

Підпунктом 1.1 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір, платниками якого є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 цього Кодексу.

Згідно пп.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПК України платниками військового збору є фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.163 цього Кодексу.

Так, нормами п.163.1 ст.163 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Положеннями п.164.1 ст.164 ПК України встановлено, що базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до п.177.2 ст.177 та п.178.3 ст.178 цього Кодексу.

Підпунктом 1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачено, що платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені ст.176 цього Кодексу.

Як слідує з акту від 21.02.2020 №177/10-36-33-04/ НОМЕР_1 нарахування військового збору обґрунтовано виключно донарахуванням чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності на суму 310 928,49 грн без ПДВ за 2017 рік, а підстави нарахування грошового зобов`язання зі сплати військового збору та докази, які б підтверджували такі підстави відповідачем не зазначені.

Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 16.03.2020 № про сплату військового збору у сумі 4 663,93 грн є похідним від податкового повідомлення-рішення від 16.03.2020 №, оскільки база оподаткування для нарахування військового збору є тотожною базі для нарахування податку на доходи фізичних осіб і випливає з твердження відповідача про заниження позивачем суми одержаного доходу за 2017 рік у розмірі 310 928,49 грн.

Оскільки судом встановлено, що твердження відповідача про заниження ФОП ОСОБА_1 чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності за 2017 рік на суму 310 928,49 грн є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, тому податкове повідомлення-рішення від 16.03.2020 № є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо висновків податкового органу про неутримання та неперерахування позивачем до бюджету суми єдиного соціального внеску у сумі 42 295,00 грн, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI).

Згідно з п.4 ч.1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Отже, єдиний внесок нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу, який визначається виходячи із документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Як встановлено судом, в акті перевірки від 21.02.2020 №177/10-36-33-04/ НОМЕР_1 відповідачем зазначено, що ФОП ОСОБА_1 було порушено вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7, ст. 8, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині заниження чистого доходу, з якого відраховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, що призвело до заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з сум доходу від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується єдиний внесок, в сумі 42 295,00 грн, в т.ч. за 2017 рік в сумі 42 295,00 грн та за 2018 рік у сумі 0,00 грн.

Так, зокрема, податковим органом зауважено, що позивачем за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 занижено суми доходу від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням максимальної величини бази нарахування на загальну суму 310 928,49 грн, у т.ч. за 2017 рік в сумі 310 928,49 грн та за 2018 рік в сумі 0,00 грн, що у свою чергу призвело до заниження суми єдиного соціального внеску, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 42 295,00 грн.

На підставі такого висновку відповідачем прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.03.2020 №Ф- зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 42 295,00 грн та рішення про застосування штрафних санкцій від 16.03.2020 № на суму 12 688,50 грн.

Отже, підставою для прийняття вказаних вимоги та рішення слугували твердження податкового органу про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 на суму 310 928,49 грн, на підставі яких було прийнято податкове повідомлення-рішення від від 16.03.2020 №.

Оскільки судом встановлено протиправність збільшення відповідачем суми оподатковуваного доходу позивача за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 та донарахування позивачу суми єдиного внеску, тому вимога про сплату боргу (недоїмки) від 16.03.2020 №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій від 16.03.2020 № є також протиправними та підлягають скасуванню.

Крім цього, відповідачем у акті перевірки від 21.02.2020 №177/10-36-33-04/ НОМЕР_1 зазначено, що базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску, не зважаючи на те, що у лютому, квітні, вересні, листопаді, грудні 2017 року ФОП ОСОБА_1 не отримав прибутку та визначив базою нарахування суму єдиного внеску в розмірі не меншому за розмір мінімального страхового внеску.

Суд зазначає, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на протязі 2017 року, врегульований Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами та доповненнями) від 08.07.2010 №2464-ІV та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 №508/26953 (із змінами та доповненнями.

Згідно з п.4 ст.1 Закону України №2464-ІV максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - це максимальна сума доходу застраховано: особи, що дорівнює двадцяти п`яти розмірам прожиткового мінімуму дня працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховуються єдиний внесок; мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Згідно ч.2 ст.6 Закону України №2464-ІV платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 7 Закону України №2464-ІV єдиний внесок для платників, зазначених у п.4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 ч.1 ст.4 цього Закону нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім`ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно ч.3 ст.7 Закону України №2464-ІV нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Відповідно ч.2 ст.9 Закону України №2464-ІV обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно п.п. 2 п. 5 розділу IV Інструкції три визначенні доходу (прибутку), з якого сплачується єдиний внесок, враховується кількість місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий. До зазначеної суми з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску застосовується ставка, зазначена в пункті 3 розділу III цієї Інструкції.

У разі якщо таким платником не отримано доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску».

Згідно з п.177.2 ст.177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п.177.10 ст.177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

Відповідно до абз.1 п.5 Розділу ІV інструкції №449 обчислення єдиного внеску платниками, в т.ч. до яких відноситься фізичні особи-підприємці на загальній системі оподаткування, здійснюється щомісячно на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

Згідно ч.2 п.5 Розділу IV Інструкції №449 обчислення сум єдиного внеску платниками, що перебувають на загальній системі оподаткування, здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій та отриманих від податкових органів відомостей пре результати перевірок діяльності таких осіб, що призвели до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Отже, базою оподаткування для сплати єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців, що знаходяться на загальній системі оподаткування, є річний оподаткований дохід, який складається з помісячних сум чистого доходу, складеного на підставі первинних документів, тобто за результатами обліку доходів відображених в Книзі доходів та витрат підприємця.

Разом з тим, відповідачем не було розраховано базу для нарахування єдиного внеску на підставі Книги доходів та витрат та в порушення вимог закону розраховано базу для нарахування єдиного внеску за всі місяці 2017 року на рівні максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.

Зазначена позиція відображена у постанові Верховного суду від 05 березня 2019 у справі №807/216/16.

Щодо зазначення відповідачем про заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 289 353,05 грн без ПДВ, у тому числі за 2017 рік в сумі 251 853,05 грн та за 2018 рік в сумі 37 500,00 грн, що призвело до заниження податку на додану вартість в сумі 57 870,61 грн, у тому числі за 2017 рік у сумі 50 370,61 грн та за 2018 рік у сумі 7 500,00 грн, чим порушено вимоги п.187.1 ст.187, п.198.5 ст.198 ПК України, суд зазначає таке.

Відповідно п. 44.1. ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас, статтею 1 Закону №996-XIV визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, видаткові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів, лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за умови наявності усіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені нормами чинного законодавства.

Відтак, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Статтею 1 Закону України №996-XIV встановлено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, п. 185.1. ст. 185 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Відповідно до п.п. «а» п. 198.1. ст.. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно п. 198.3. ст.. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України регламентовано, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що для формування податкового кредиту у платника податку - покупця товарів/послуг має бути наявна: належним чином оформлена податкова накладна, фактична сплата грошових коштів контрагенту в сумі, визначеній в податковій накладній.

Однак, головним фактором, який дає право платнику податків на податковий кредит, є фактичне виконання господарської операції (придбання товарів, отримання послуг) з метою використання результату даної господарської операції у власній господарській діяльності.

Придбання у контрагентів-постачальників товарів/матеріалів відбувалося у межах діяльності Позивача, а саме: виготовлення кінцевої продукції - виробництва гумової тротуарної плитки; поліпшення стану, ремонту та реконструкції основних засобів (офіса, склада та цеха) і оформлювалось постачальниками та Позивачем відповідними первинними та платіжними документами: податковими накладними, видатковими накладними, товаро-транспортними накладними та банківськими виписками.

Використання у власній господарській діяльності оформлювалось Позивачем договором оренди, актом прийому-передачі об`єкта оренди, актами списання товарно матеріальних цінностей використаних для проведення власної господарської діяльності, поліпшення та ремонту основних засобів (офіса, склада та цеха).

Отже, в контексті наведених норм чинного законодавства та відповідно до наявних первинних документів судом встановлено, що господарські операції ФОП ОСОБА_1 були здійснені в межах його господарської діяльності, позивач переслідував ділову мету при їх здійсненні та поніс зміни майнового стану, що у свою чергу, вказує на реальне настання для нього правових наслідків, обумовлених відповідними правочинами.

Судом встановлено, що позивачем правомірно та обгрунтовано сформовано податковий кредит з ПДВ за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, жовтень, листопад 2017 року та січень 2018 року на суму ПДВ 57 870,61 грн, у результаті чого завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту на суму 30 523 грн. та заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання і сумою податкового кредиту в сумі 27 348 грн. не мали місця. Формування позивачем таких показників здійснено на підставі даних про реальні господарські операції, які підтверджені усіма необхідними первинними і обліковими документами, та є правомірним та обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція відображена у рішеннях Верховного суду від 14.02.2018 у справі №820/2415/17, від 31.07.2018 у справі № 813/7905/14, від 05.03.2019 у справі №807/216/16, від 16.01.2020 у справі №320/6043/18, від 20.03.2020 у справі №810/4545/18.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже податкові повідомлення-рішення № від 16.03.2020 та № від 16.03.2020 є протиправними і підлягають скасуванню.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів на обґрунтування обставин правомірності свого рішення, а тому воно підлягає скасуванню.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Також суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2174, 75 грн (квитанція від 28.04.2020 № 49018766) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242 - 246, 250, 255 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Київській області форми «Р» від 16.03.2020 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Київській області форми «Р» від 16.03.2020 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Київській області форми «Р» від 16.03.2020 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Київській області форми «В4» від 16.03.2020 №.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Київській області від 16.03.2020 №Ф-.

Визнати протиправним та скасувати рішенням про застосування штрафних санкцій Головного управління ДПС у Київській області від 16.03.2020 №.

Стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області судовий збір у розмірі 2 174 (дві тисячі сто сімдесят чотири) грн 75 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.