Справа № 420/10513/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії відповідача щодо обмеження виплати нарахованої пенсії позивача максимальним розміром з 20.12.2016 року та зобов`язання відповідача здійснити з 20.12.2016 року виплату позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» без обмеження нарахованої пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 20.12.2016 року; визнання протиправними дії відповідача щодо зменшення з 01.01.2018 року розміру основної пенсії та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 року з урахуванням в її розмірі розміру основної пенсії (12497,37 грн.), обчисленого при призначенні пенсії у 2010 році, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» призначено пенсію у 2010 році та її розмір при обчисленні становив 12720,87 грн. Після набуття статусу позивачем особи з інвалідністю внаслідок війни II групи (2014 році) ОСОБА_1 набув право на:

- збільшення розміру пенсії на 25 %, визначене постановою КМУ від 28.12.2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення»;

- підвищення у розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про державний бюджет України у відповідному місяці, що передбачено ч.4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- цільової грошової допомоги на прожиття, встановленої Законом України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни» в розмірі 50 грн.

Так позивач, зазначає, що до 01.01.2018 року пенсія йому виплачувалась виходячи з розрахунку основного розміру пенсії 59% від відповідних сум грошового забезпечення у розмірі 12497,37 грн. (21181,98 грн.* 59%) та її підсумок становив 16101,31 грн.

При цьому відповідачем виплачувалась позивачу пенсія з урахуванням максимального розміру пенсії у розмірі 12737,54 грн., тобто з відповідним обмеження, а саме не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, позивач вказує на те, що з 01.01.2018 після здійснення перерахунку його пенсії, відповідачем при здійсненні її розрахунку враховано, що основний розмір пенсії позивача становить 8982,75 грн., (15225,00 грн. * 59%) та її підсумок становив 13730 грн.

Таким чином, позивач вважаючи дії пенсійного органу щодо обмеження його пенсії з 20.12.2016 року відповідно до Закону №2262-XII, згідно якого пенсія не може перевищувати розмір десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а також з діями щодо зменшення розміру пенсії позивача з 01.01.2018 року, позивач звернувся до суду.

10.11.2020 року через канцелярію суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що починаючи з 01.01.2018 року згідно із статтею 2 Закону України від 08.07.2011 №3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсій призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а тому дії відповідача щодо обмеження пенсії позивачу є правомірними.

Також представником відповідача зазначено, що 01.01.2018 року здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою з урахування посадового окладу в сумі 9020, окладу за військовим званням в сумі 1480 грн. та надбавки за вислугу років в сумі 4725 грн.

Ухвалою суду від 19.10.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Також ухвалою суду від 19.10.2020 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в строк для надання відзиву надати до суду належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 .

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши адміністративний позов, відзив відповідача, письмові пояснення третьої особи інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 у грудні 2010 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 59% від відповідних сум грошового забезпечення.

Як вбачається з протоколу пенсійної справи позивача за № (МНС) від 30.12.2010 року його грошове забезпечення для обчислення пенсії складалось з наступних складових: посадовий оклад 1800,00 грн.; оклад за військовим званням 135,00 грн.; процентна надбавка за вислугу років 35% 677,25 грн.; середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці у т.ч. надбавка за умови режимних обмежень 15%, надбавка за особливо важливі завдання 50% та премія 50% у загальні сумі 18569,73 грн. Всього 21181,98 грн. Таким чином основний розмір грошового забезпечення позивача становив 12497,37 грн. (21181,98 * 59%) та враховуючи надбавки до пенсії позивача як учасника розмінування у воєнний час та повоєнний час учасника бойових дій (196,00 грн.), доплати як учаснику бойових дій (40,00 грн.) підсумок пенсії становив 12733,37 грн. (а.с.11).

22.10.2014 року позивачу видано довідку МСЕК серія 10ААВ №741405 згідно якої йому встановлено другу групу інвалідності, внаслідок війни (а.с.12).

Як вбачається з перерахунку пенсії позивача від 01.03.2016 року позивачу враховано збільшення основного розміру пенсії у т.ч. на 25% (3124,34 грн.); як інваліду II групи при виконанні обов`язків військової служби, інвалід війни (ст..7) (429,60 грн.); інвалід другої групи при виконанні обов`язків 50,00 грн. та як зазначено підсумок його пенсії становить 16101,31 грн. Проте пенсійним органом враховувало максимальний розмір пенсії та в зв`язку з чим зазначено, що пенсія ОСОБА_1 становить 12737,54 грн. (а.с.13).

В наступному 01.01.2018 року Головним управлінням пенсійного фонду України в Одеській області на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року та наданої довідки Головним управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області від 30.03.2018 року №13/32/13/8 здійснено перерахунок пенсії позивача та зазначено наступні складові з яких здійснюється обчислення його пенсії, а саме: посадовий оклад 9020,00 грн.; оклад за військовим званням 1480,00 грн.; процентна надбавка за вислугу років 45% 4725,00 грн., премія 0%, всього 15225,00 грн. в зв`язку з чим основний розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії (59%) становить 8982,75 грн. та з урахуванням збільшення основного розміру пенсії (25%) 2245,69 грн.; підвищення і надбавок: як інваліду війни 2 групи/при виконанні обов`язків військової служби, інвалід війни 2 гр. (ст.7) 580,80 грн.; інвалід війни 2 гр./ при виконанні обов`язків в/с 50,00 грн.; доплата до попереднього розміру пенсії (пост. КМУ 103 від 21.02.2018 року) 1870,76 грн. підсумок пенсії позивача з надбавками становить 13730,00 грн. (а.с.14).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законами України від 09.07.2003 року №1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-VI), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

Відповідно до статті 51 Закону №1058-IV пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI.

Як вбачається з матеріалів справи, призначена позивачу пенсія у 2010 році не перевищувала її максимальний розмір, встановлений законодавством.

Проте, після проведення перерахунку пенсії позивача з 01.03.2016 року розмір пенсії було обмежено десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Зокрема, згідно здійсненого 01.03.2016 року за пенсійною справою № перерахунку пенсії позивача із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 1800,00 грн.; оклад за військовим званням 135,00 грн.; процентна надбавка за вислугу років 35% 677,25 грн.; середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці у т.ч. надбавка за умови режимних обмежень 15%, надбавка за особливо важливі завдання 50% та премія 50% у загальні сумі 18569,73 грн. Всього 21181,98 грн. Таким чином основний розмір грошового забезпечення позивача становив 12497,37 грн. (21181,98 * 59%) та враховано збільшення основного розміру пенсії у т.ч. на 25% (3124,34 грн.); як інваліду II групи при виконанні обов`язків військової служби, інвалід війни (ст..7) (429,60 грн.); інвалід другої групи при виконанні обов`язків 50,00 грн. та як зазначено підсумок його пенсії становить 16101,31 грн.

Та з урахуванням максимального розміру пенсії її сума з надбавками склала 12737,54 грн.

Суд зазначає, що обмеження пенсії максимальним розміром не розповсюджується на позивача, проте не на підставі п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI, а у зв`язку із визнанням неконституційним положень першого речення ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка є спеціальною нормою для врегулювання оскаржуваних правовідносин.

Відповідно до першого речення ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 01.01.1992 року №2262-XII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Суд звертає увагу на те, що наведені вище положення першого речення ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» - в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016.

Так, згідно із п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, зокрема, частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 року відсутні вищевказані обмеження максимального розміру пенсії, встановлені ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Законів України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII, у частині 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вносились лише зміни до другого речення зазначеної частини ст.43 Закону №2262-ХІІ.

При цьому, після прийняття Конституційним Судом України описаного вище рішення від 20.12.2016 року, зміни до першого речення ч.7 ст.43 Закону аналогічного змісту новими законами не вносились.

Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у постановах від 31.01.2019 року у справі №638/6363/17, від 12.03.2019 року у справі №522/3049/17.

Враховуючи викладене, суд вважає, що починаючи з 20.12.2016 року стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, а тому здійснене відповідачем обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 починаючи з 20.12.2016 року є протиправним, в зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправними дії відповідача щодо зменшення з 01.01.2018 року розміру основної пенсії та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 року з урахуванням в її розмірі розміру основної пенсії (12497,37 грн.), обчисленого при призначенні пенсії у 2010 році, з урахуванням виплачених сум, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 21.02.2018 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова №103).

Пунктом 1 Постанови №103 встановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-XII до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із цим Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови № 704.

При цьому пунктом 7 Постанови №103 Міністерству оборони, Міністерству внутрішніх справ, Міністерству інфраструктури, Міністерству юстиції, Державній службі з надзвичайних ситуацій, Службі безпеки, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Державної прикордонної служби, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній фіскальній службі, Національній гвардії, Управлінню державної охорони після набрання чинності цією постановою приписано забезпечити оформлення та подання до органів ПФУ довідок про розміри грошового забезпечення, визначені в пункті 1 цієї постанови, відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України №2262-ХІІ затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 (далі Порядок №45)

Також Постановою №103 було внесено ряд змін до Порядку №45, зокрема:

- пункт 5 викладено в новій редакції;

- додаток 2 викладено в новій редакції, відповідно до якої відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Так відповідно до п.1-3 Порядку №45 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-XII, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із цим Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління ПФУ) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі - державні органи). Головні управління ПФУ у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням ПФУ. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262-XII. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено Порядком №45. У разі ліквідації таких органів, установ, організацій чи підприємств, довідки видаються правонаступниками.

Аналогічні положення містяться і в Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 року №3-1 (далі Порядок №3-1).

Так згідно частини 2 пункту 1 Порядку №3-1 міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

То ж як Порядок №3-1 так і Порядок №45 (в редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103) передбачали, що на підставі списків уповноважені органи готували довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи та подавали їх Головним управлінням Пенсійного фонду України. Головні управління Пенсійного фонду України здійснювали призначення/перерахунок пенсії на підставі довідок, що надійшли від уповноважених органі, в яких визначено розмір грошового забезпечення для такого призначення/перерахунку. При цьому розрахунок вислуги років, визначення розміру грошового забезпечення чи окремих його складових для обчислення пенсії не входить до компетенції пенсійного органу.

Між тим, як вбачається з матеріалів адміністративної справи надана Головним управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області довідка позивача №13/32/13/8 від 30.03.2018 року про розмір його грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій згідно постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року містила наступні складові посадовий оклад 9 020, 00 грн., оклад за військовим званням - 1480,00 грн., надбавка за вислугу років (45%) 4 725,50 грн., всього грошового забезпечення 15 225,00 грн.

Враховуючи те, що основний розмір пенсії позивача вираховується з 59% від сум грошового забезпечення, то в даному випадку її розмір який враховується при обчисленні пенсії становить 8982,75 грн.

Зазначений розмір і був в повному обсязі врахований відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позивачу в березні 2018 року.

З огляду на що суд відмовляє в задоволенні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 року з урахуванням в її розмірі розміру основної пенсії (12497,37 грн.), обчисленого при призначенні пенсії у 2010 році, з урахуванням виплачених сум.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно ч.4 ст.63 Закону №2262-XII визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

За таких обставин, враховуючи висновки суду щодо протиправності дій пенсійного органу щодо урахування обмеження в розмірі десяти прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, суд доходить до висновку, що відповідачем з вказаних підстав протиправно зменшено розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи підсумок пенсії ОСОБА_1 , який з 20.12.2016 року підлягав виплаті становив 16101,31 грн.

А тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії позивача з 01.01.2018 року у розмірі меншому ніж був до попередньо проведеного перерахунку, а саме у розмірі 16101,31 грн.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1, 2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявник а за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» («Doran v. Ireland», заява №50389/99) Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів» («Salah Sheekh v The Netherlands»; заява №1948/04), ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_1 протиправно виплачувалася пенсія в меншому розмірі з урахуванням висновків суду щодо протиправності урахування максимального розміру пенсії відповідачем з 20.12.2016 року, суд вважає за доцільне з метою повного захисту порушених прав позивача вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 01.01.2018 року у розмірі не меншому ніж був до попередньо проведеного перерахунку з урахуванням раніше виплачених сум та висновків суду викладених у цьому рішенні.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає, що позивача відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору як інваліда другої групи, доказів понесення інших судових витрат сторонами не надавалось, тому підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна 83, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження виплати нарахованої пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 20.12.2016 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 20.12.2016 року виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» без обмеження нарахованої пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 20.12.2016 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року у розмірі меншому ніж був до попередньо проведеного перерахунку, а саме у розмірі 16101,31 грн..

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2018 року у розмірі не меншому ніж був до попередньо проведеного перерахунку з урахуванням раніше виплачених сум та висновків суду викладених у цьому рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.