Справа № 759/9605/20
Суддя: Войтенко Ю. В.
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9605/20

пр. № 2-а/759/247/20

18 грудня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря Семененко В.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив поновити строк для оскарження постанови, визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ЕАМ № 2598229 від 28.05.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою інспектора роти № 2 батальйону № 1 Огнєвіна В.Ю. серії ЕАМ № 2598229 від 28.05.2020 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення за те, що 28.05.2020 року о 06 год. 01 хв. керував ТЗ в умовах недостатньої видимості в туман без ввімкненого ближнього світла фар та на вимогу працівника поліції про зупинку не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9б ПДР - порушення ввімкнення аварійної світової сигналізації у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар. Зазначену постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду. В обґрунтування позову вказує, що в постанові зазначено, що постанову складено лейтенантом поліції Огнєвіним В.Ю., проте, справу відносно позивача розглядав ОСОБА_2 , на підтвердження чого надав відеозапис складення постанови; заперечує умови недостатньої видимості під час складення відповідної постанови; вказує, що адміністративна відповідальність в диспозиції, зазначеної в ч.2 ст. 122 КУпАП передбачена лише за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді, коли таке порушення набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості; вказує на не наведенні інспектором під час складення постанови доказів на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення; наголошує, що попри зауваження позивача з інкримінованим порушенням, йому було відмовлено у складенні протоколу. Окрім того, позов містив клопотання про поновлення строку на оскарження постанови з огляду на те, що останній день строку був святковим днем.

Ухвалою суду від 17.06.2020 року позов було залишено без руху із наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків (а.с. 13).

Ухвалою суду від 03.09.2020 судом по справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 22).

Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (а.с. 23,24), які відповідач отримав, про що свідчить трекінг про вручення, однак у встановлений судом строк відзив на позов подано не було.

Згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Так само не було направлено на адресу суду заяв або заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.6 ст.162 КАС України).

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Щодо клопотання про поновлення строку, слід зазначити про таке. Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.6 ст. 120 КАС України. якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Матеріалами справи встановлено, що оскаржувана постанова про накладення штрафу винесена і отримана позивачем 28.05.2020. Відтак, останнім днем на оскарження постанови про накладення штрафу було 7 червня 2020 року. Водночас, 7 та 8 червня були визнані святковими днями.

У відповідності до відтиску штампу вхідної кореспонденції, дана позовна заява надійшла до суду 11.06.2020. При цьому, суд зазначає, що згідно з описом вкладення та конвертом, у якому така позовна заява надійшла до суду, остання була здана позивачем на пошту 09.06.2020, тобто в останній день для оскарження спірного рішення відповідача.

Відповідно до частини 9 статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

З огляду на викладене, судом встановлено, що позовна заява була направлена позивачем до суду у строк, визначений законодавством, у зв`язку з чим, підстави для задоволення клопотання відповідача відсутні.

Судовим розглядом встановлено, що постановою інспектора роти № 2 батальйону № 1 Огнєвіна В.Ю. серії ЕАМ № 2598229 від 28.05.2020 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення за те, що 28.05.2020 року о 06 год. 01 хв. керував ТЗ в умовах недостатньої видимості в туман без ввімкненого ближнього світла фар та на вимогу працівника поліції про зупинку не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9.б ПДР - порушення ввімкнення аварійної світової сигналізації у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар. Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Вказані дії позивача кваліфіковано за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ст. 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від відповідальності.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху.

Згідно з п. 1.1 ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху по всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закриті території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У судовому засіданні переглянуто відеозапис, з якого вбачається, що видимість була достатньою.

Окрім того, відповідно до п. 9.9.б ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП в редакції. Чинної на момент вчинення адміністративного правопорушення, у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян настає за, зокрема, порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Тобто, диспозиція ч.2 ст.122 КУпАП не охоплює правопорушення, викладеного в тексті постанови.

Таким чином, в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем ПДР України.

П. 2 ч. 2 ст. 222 КУпАП передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч.1 ст.121 КУпАП, мають право працівники органів підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні знання, відповідно до покладених на них повноважень.

Керуючись положеннями ст. 276 КУпАП відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 283 КУпАП виніс постанову про адміністративне правопорушення.

Відповідно до тексту постанови Верховного Суду від 17.05.2018 року, у справі № 753/4366/17 вказано, що не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП. Ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині скасування постанови, оскільки відповідачем не доведено вину позивача у вчиненні зазначеного правопорушення, відзив на адміністративний позов не подавав, що потягло за собою порушення прав позивача та безпыдставного притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині визнання дій відповідача протиправними. Позивач зі скаргою на дії інспектора не звертався, службова перевірка наявності в діях інспектора ознак протиправної поведінки не проводилася та відповідно до вимог ст. 222 КУпАП інспектор мав право розглядати справи про адміністративні порушення і накладати адміністративні стягнення, безпосередньо за ч. 2 ст.122 КУпАП України, тобто останній діяв в межах своїх повноважень.

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн

Керуючись ст.ст. 7, 122, 222, 251, 252, 255, 280, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 1-3, 8, 9, 19, 20, 22, 72, 77, 271, 272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху ЕАМ № 2598229 від 28.05.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень - скасувати.

В решті вимог позову - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції судовий збір в розмірі 420,40грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Київ, вул. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ).

Суддя Ю.В. Войтенко