Справа № 280/2092/20
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 грудня 2020 року

Київ

справа №280/2092/20

адміністративне провадження №К/9901/34231/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу Господарського суду Запорізької області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 5 листопада 2020 року у справі №280/2092/20 за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив:

визнати протиправними дії та бездіяльність Господарського суду Запорізької області, що полягали у визначенні суддівської винагороди працюючих суддів для обчислення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 1 січня 2020 року в розмірі 47295,00 грн., виходячи з посадового окладу 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та відмови у видачі довідки про суддівську винагороду працюючого судді Господарського суду Запорізької області станом на 01.01.2020 для обчислення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 1 січня 2020 року, обрахованої у відповідності до частини другої, пункту першого частини третьої, пункту другого частини четвертої, частини п`ятої статті 135 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів»;

зобов`язати Господарський суд Запорізької області видати позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (Додаток 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (пункт 1 розділу ІІ) для перерахунку з 1 січня 2020 року раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, із зазначенням в ній суддівської винагороди працюючого судді Господарського суду Запорізької області, виходячи з базового розміру посадового окладу 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року статтею 7 Закону України від 14.11.2019 №294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», із застосуванням до базового розміру посадового окладу регіонального коефіцієнту 1,2, включаючи: посадовий оклад: 75672,00 (сімдесят п`ять тисяч шістсот сімдесят дві) грн.; доплату за вислугу років (50 %): 37836,00 (тридцять сім тисяч вісімсот тридцять шість) грн.; суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання суддям у відставці: 113508,00 (сто тринадцять тисяч п`ятсот вісім) грн.; дату, з якої враховується суддівська винагорода: 01.01.2020; підставу видачі довідки: штатний розпис Господарського суду Запорізької області з 01 січня 2020 року, ч.4 ст.142 Закону Україні «Про судоустрій і статус суддів».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 5 листопада 2020 року, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Господарського суду Запорізької області щодо визначення суддівської винагороди працюючих суддів для обчислення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 1 січня 2020 року в розмірі 47295,00 грн., виходячи з посадового окладу 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та щодо відмови у видачі довідки про суддівську винагороду працюючого судді Господарського суду Запорізької області станом на 01.01.2020 для обчислення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 1 січня 2020 року, обрахованої у відповідності до частини другої, пункту першого частини третьої, пункту другого частини четвертої, частини п`ятої статті 135 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів».

Зобов`язано Господарський суд Запорізької області видати позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці для перерахунку з 01 січня 2020 року раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, із зазначенням в ній станом на 01 січня 2020 року суддівської винагороди, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці в розмірі 113508,00 грн., у тому числі: посадовий оклад - 75672,00 грн., доплата за вислугу років (50%) - 37836,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій касаційній скарзі представник відповідача з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зазначає таке.

8 лютого 2020 набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачають нові підстави для касаційного оскарження.

За правилами частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Враховуючи положення процесуального закону необхідно зазначити, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам КАС України, Суд установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

При цьому касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи, перелік судової практики із зазначенням, що думку відповідача було порушено судами попередніх інстанцій, а також зазначені аргументи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини четвертої статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга Господарського суду Запорізької області підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 5 листопада 2020 року у справі №280/2092/20.

Керуючись ст. ст. 169, 328,330,332 КАС України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Господарського суду Запорізької області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 5 листопада 2020 року у справі №280/2092/20 за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

М.В. Білак,

Суддя Верховного Суду