Справа № 280/6383/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 280/6383/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмовому провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області

на додаткову постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27.08.2020 року, (суддя суду першої інстанції Сацький Р.В.), прийняте у порядку письмового провадження, в адміністративній справі №280/6383/19 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області, третя особа: Василівське управління Головного управління ДПС у Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.08.2020 року позовну заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Головне управління ДПС у Запорізькій області відобразити (відкоригувати) в інтегрованій картці Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відомості щодо нарахованої суми ЄСВ за січень грудень 2017 року за уточнюючим (повторним) Звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік від 21.02.2018 (який фактично поданий до контролюючого органу 22.02.2018), в якому визначено до сплати річну суму єдиного внеску за січень грудень 2017 року на загальну суму 8448,00 грн (в т.ч. за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень по 704,00 грн щомісячно), замість відображених первинних даних звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік від 03.01.2018 в загальній сумі 59136,00 грн (в т.ч. січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень по 4928,00 грн). Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року заяву представника позивача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 адвоката Луньова Сергія Миколайовича про ухвалення додаткового судового рішення у справі - задовольнити частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) грн 40 коп.

Не погодившись з додатковим рішення суду, Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні заяви про прийняття додаткового рішення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при звернення до суду з адміністративним позовом представник позивача не зазначив розмір витрат на правничу допомогу, не надав розрахунок розміру витрат на правничу допомоги, не надав доказів понесення відповідних витрат. З наданих до клопотання про прийняття додаткового рішення додаткових доказів видно, що судові витрати на правничу допомогу не були фактично понесені позивачем станом на 17.08.2020 року дату розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21 грудня 2019 року фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, третя особа: Василівське управління ГУ ДПС у Запорізькій області, в якому просила суд: зобов`язати відповідача відобразити (відкоригувати) в інтегрованій картці позивача відомості щодо нарахованої суми ЄСВ за січень грудень 2017 року за уточнюючим (повторним) Звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік від 21.02.2018 (який фактично поданий до контролюючого органу 22.02.2018), в якому визначено до сплати річну суму єдиного внеску за січень грудень 2017 року на загальну суму 8448,00 грн (в т.ч. за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень по 704,00 грн щомісячно), замість відображених первинних даних звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік від 03.01.2018 в загальній сумі 59136,00 грн (в т.ч. січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень по 4928,00 грн).

17 серпня 2020 року представником позивача до суду було подано заяву про потребу у додатковому часі для надання доказів щодо витрат на правничу допомогу.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.08.2020 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого судового збору.

22.08.2020 року представником позивача адвокатом Луньовим С.М. подано до суду клопотання про винесення додаткового судового рішення щодо додаткового розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою витрат на правничу допомогу. В даному клопотанні заявник просить суд ухвалити додаткове судове рішення, яким вирішити питання щодо розподілу судових витрат на користь позивача, які складаються із витрат на правову допомогу всього на суму 5 175.60 грн.

Клопотання обґрунтоване тим, що позивач понесла витрати у зв`язку з наданням їй правової допомоги. Станом на 21.08.2020 року згідно остаточного розрахунку адвокатом Луньовим С.М. надано позивачу послуги на суму 5175.60 грн. Вказані витрати на правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, відтак, підлягають стягненню з відповідача у зв`язку з прийняттям рішення на користь позивача.

Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції дійшов висновку, що витратами на правничу допомогу у даній справі, які пов`язані із розглядом справи є витрати на суму 1920 грн. 40 коп. саме вони мають бути стягнуті за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

К видно з наданих представником позивача документів, з метою отримання правової допомоги щодо ведення справи, Позивачем було укладено договір про надання правової допомоги з Фізичною особою підприємцем, адвокатом Луньовим Сергієм Миколайовичем від 21.12.2018 б/н.

Предмет договору визначений у Розділі 1 Договору від 26.12.2018. Додатковою угодою №1 до Договору б/н від 01.11.2019 предмет договору був змінений.

Відповідно до п 3.2 Розділу 3 Договору, сума гонорару за надану правову допомогу становить 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня кожного календарного року, за годину участі адвоката у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (складання процесуальних документів) та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, вартість юридичної допомоги визначається у розмірі 1000 (одна тисяча) грн за одну годину наданої юридичної допомоги, крім представництва адвокатом інтересів клієнта в розгляду позову в суді.

За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної із сторін (п. 3.6 Договору).

На виконання умов Договору, сторонами був складений та підписаний акт здачі прийняття наданих правової допомоги та юридичних послуг від 17.08.2020.

З матеріалів справи встановлено, що згідно рахунків- фактур №44 від 02.12.2019 та №31 від 17.08.2020 позивачем сплачено витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 5175,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням №103 від 02.12.2019 на суму 3270,00 грн та банківською квитанцією №54 від 21.08.2020 на суму 1905,60 грн.

Дослідивши остаточний розрахунок на правничу допомогу по справі щодо захисту прав та інтресів ФОП ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначив, що така послуга, як адвокатський запит щодо здійснення корегувань грошових зобов`язань з ЄСВ, на яку адвокатом витрачено 60 хв та заявлено 768,40 грн, є складовими частинами підготовки та направлення позову до суду, тому суд вважає їх надлишковими та такими, що не відповідають приписам статті 134 КАС України і відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Підготовка клопотання про примирення та зупинення провадження по справі, на яку адвокатом витрачено 15 хв та заявлено 210,20 грн; відповідь на відзив, на яку адвокатом витрачено 60 хв та заявлено 840,80 грн; клопотання до судових дебатів щодо додаткового часу для подачі додаткових доказів щодо судових витрат на правову допомогу, на яку адвокатом витрачено 15 хв та заявлено 210,20 грн; клопотання про компенсацію судових витрат за яку адвокатом витрачено 30 хв та заявлено 420,40 грн за приписами КАС України не є обов`язковими, а тому ці витрати суд першої інстанції також правильно визнав такими, що не підлягають відшкодуванню.

Оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг та значенню для справи, суд визнав, що такі послуги як підготовка позовної заяви та участь у судовому засіданні (17.08.2020) безумовно є необхідними для справи, однак вартість за таку послугу як складання позовної заяви у розмірі 2305,20 грн, є неспівмірною зі складністю справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відшкодуванню підлягають витрати за складання позовної заяви у розмірі 1500 грн та участі у судовому засіданні у розмірі 420,40 грн. Разом сума, яка підлягає відшкодуванню позивачу за понесені витрати на правничу допомогу становить 1920,40 грн.

При цьому, суд зазначає, що за змістом статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічний правовий висновок, однак щодо застосування норм ГПК України, викладено в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року в справі №922/445/19.

Враховуючи той факт, що приписи ст. 126 ГПК України є аналогічними приписам, що містяться в ст. 134 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе врахувати вказану позицію при розгляді справи в силу ст. 242 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи відповідача з приводу того, що витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню позивачу оскільки вони не були понесені станом на 17.08.2020 року дату розгляду справи.

Доводи відповідача з приводу відсутності підстав для задоволення заяви про вирішення судових витрат, з огляду на те, що позивачем до позовної заяви не було додано копій документів, що свідчать про фактичні витрати на правничу допомогу суд вважає необґрунтованими, оскільки право сторони на додаткове подання заяви про розподіл судових витрат разом із доказами понесення таких витрат визначено ч. 7 ст. 139 КАС України.

Так, за змістом ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Встановлені обставини справи свідчать, що представником позивача дотримано визначений ч. 7 ст. 139 КАС України порядок та подано 17.08.2020 року до початку судового засідання відповідну заяву, а протягом п`яти днів подано клопотання про розподіл судових витрат разом із доказами понесених витрат.

Таким чином, суд першої інстанції правильно врахував подані позивачем заяви та документи та вирішив питання про розподіл судових витрат у даній справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, а підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.08.2020 року в адміністративній справі №280/6383/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі 17.12.2020 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай