Справа № 420/590/20
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2020 р. м.ОдесаСправа № 420/590/20
Категорія: 105000000 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого Лук`янчук О.В.
суддів Бітова А. І.
Ступакової І. Г.
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі № 420/590/20,-
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, ГУ ПФУ в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність щодо відмови скласти і подати оновлену довідку про розмір грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області щодо відмови скласти і подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1 ) у розмірі 79% з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення: процентна надбавка за вислугу років - 40%; надбавка за кв. категорію (водій, інспектор ДПС, ПС) 1 клас - 5%; НОуС пов`язані з ризиком для життя або здоров`я - 25%; надбавка за особливо важливі завдання - 50%; премія - 300%.

Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області скласти і подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1 ) у розмірі 79% грошового забезпечення з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення: процентна надбавка за вислугу років - 40%; надбавка за кв. категорію (водій, інспектор ДПС, ПС) 1 клас - 5%; НОуС пов`язані з ризиком для життя або здоров`я - 25%; надбавка за особливо важливі завдання - 50%; премія - 300%.

Стягнуто солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1681,60 грн.

Стягнуто солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6275,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 р. апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області залишено без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року залишено без змін.

05.11.2020 року ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового рішення по справі, оскільки судом не вирішено питання про судові витрати.

Питання, які вирішує суд при ухваленні рішення визначені ст. 244 КАС України. Так, під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Отже, питання розподілу судових витрат не є вимогою позову, яка направлена на захист порушених суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів позивача. Розподіл судових витрат має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом.

При цьому, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Разом з тим, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (ч. 3 ст. 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (п. 3 ч. 1 ст. 252).

Відповідно до ч. 5 ст. 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному ст. 252 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 252 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку ст. 252 КАС України.

Частиною 3 ст. 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною 1 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У ч. 2 ст. 134 КАС України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Склад та обсяг судових витрат визначено у ч. 3 ст. 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Позивач зазначив, що зазнав витрат на правову допомогу в сумі 5400,00 грн., які йому надавало Адвокатське бюро «Олександра Травянка»

Матеріалами справи підтверджено, що між ОСОБА_1 і Адвокатським бюро «Олександра Травянка» було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №088/20 від 03.09.2020 року.

Також позивачем надано прибутковий касовий ордер № 115/20 від 03.09.2020 року на суму 54000,00 грн., оплачене ним згідно договору № 088/20, та акт прийому-передачі виконаних робіт до договору з калькуляцією погодинних витрат.

Відповідно до зазначеного акта у вартість робіт увійшли: правовий аналіз апеляційної скарги відповідача, консультація позивача -1 година 1000 грн., підготовка до написання відзиву на апеляційну скаргу - 1 година 1000 грн., написання та подача відзиву на апеляційну скаргу до суду, відповідачам з копіями доданих до відзиву документів 3 години -3000 грн., інші витрати (направлення листів, канцелярія, копіювання документів -400 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, справу призначено до розгляду в порядку письмово провадження, оскільки дана справа віднесена до категорії незначної складності.

В даному випадку, предмет спору у цій справі не є складним, а отже не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Так, правовий аналіз апеляційної скарги відповідача, консультація позивача, підготовка до написання відзиву на апеляційну скаргу, написання та подача відзиву на апеляційну скаргу до суду, відповідачам з копіями доданих до відзиву документів є тими діями, які вчиняються на виконання вимог ст. 304 КАС України, тобто зазначені в акті роботи включають в себе вчинені дії для подання відзиву.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у відзиві на апеляційну скаргу продубльовано норми права та деякі доводи які було зазначено в позові, що не потребувало значних зусиль.

Вищенаведене свідчить, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та складністю справи, та не вимагало значного обсягу юридичної і технічної роботи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що друкування заяви та додатків до неї, засвідчення додатків та направлення заяви до суду не є видом правової допомоги.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що в користь позивача підлягає стягненню обґрунтований розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 1000 грн.

При цьому, оскільки судом позовні вимоги задоволено в частині, які заявлено до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, то понесені витрати на правничу професійну допомогу належить стягнути саме з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області як суб`єкта владних повноважень, який має власні бюджетні асигнування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 252, 321, 325,328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі № 420/590/20 задовольнити частково.

Ухвалити по справі додаткове судове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. (одна тисяча гривень).

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено та підписано 17 грудня 2020 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова