Справа № 240/14077/20
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106020000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Черноліхова С.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним наказу, стягнення коштів,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати незаконним наказ Військової частини НОМЕР_1 № 533 від 23 липня 2020 року і стягнути з відповідача на її користь 3748,00 грн. незаконно утриманої премії.
В обгрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач незаконно позбавив її премії за липень-серпень 2020 року, оскільки її вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 172-11 КУАП, не доведена.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач направив до суду відзив на позов, в якому просить залишити його без задоволення. Вказує, що на підставі наказу № 533 від 23 липня 2020 року позивача було притягнено до дисциплінарної відповідальності за невихід на службу без поважних причин більше трьох годин протягом робочого дня 16 липня 2020 року і оголошено догану. Спірний наказ не містить жодних положень про позбавлення позивача премії, з цього питання було винесено окремий наказ № 159 від 04 серпня 2020 року. Також зазначає, що позивач помилково ототожнює поняття "військової дисциплінарної відповідальності" та "військової адміністративної відповідальності". Видача наказу № 533 від 23 липня 2020 року була здійснена саме у порядку притягнення ОСОБА_1 до військової дисциплінарної відповідальності, відтак посилання на відсутність рішення суду про притягнення її до адмінстративної відповідальності, передбаченої частиною 4 статті 172-11 КУАП, є необгрунтованим.
Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 262-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 23 липня 2020 року ТВО командира Військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 533 "Про результати проведення службового розслідування". У ньому зазначаено, що спеціаліст-оператор відділення протидії технічним засобам розвідки батальйону охорони Військової частини НОМЕР_1 , старший солдат військової служби за контрактом І.Крижанівська внаслідок особистої недисциплінованості, порушуючи вимоги статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 16 липня 2020 року скоїла порушення військової дисципліни, яке обліковується для оцінки стану військової дисципліни - невихід на службу без поважних причин більше трьох годин протягом робочого дня. На підставі викладеного старшому солдату ОСОБА_1 оголошено сувору догану.
Позивач, вважаючи такий наказ відповідача протиправним, звернулася із вказаним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" (далі - Статут внутрішньої служби).
Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Згідно з статтею 26 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до статті 27 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), та згідно з його преамбулою цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до статтей 1, 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Згідно з частиною 3 статті 5 Дисциплінарного статуту, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Відповідно до частини 1 статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
На військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема, сувора догана (пункт "в" частини 1 статті 48 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Як визначено у частині статті 84 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до частини 1 статті 85 Дисциплінарного статуту, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Згідно з статтею 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Відповідно до частини 1 статті 96 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.
Як вбачається із матеріалів справи, спірним наказом № 533 від 23 липня 2020 року встановлено скоєння позивачем порушення військової дисципліни, а саме: невихід 16 липня 2020 року на службу без поважних причин більше трьох годин протягом робочого дня. За вказане порушення спеціалісту-оператору відділення протидії технічним засобам розвідки батальйону охорони Військової частини НОМЕР_1 , старшому солдату військової служби за контрактом ОСОБА_2 . Крижанівській оголошено сувору догану.
Суд вважає за необхідне зазначити, що вказане стягнення є дисциплінарним і накладено за результатами службового розслідування, в ході якого підтверджено відсутність позивача на службі 16 липня 2020 року більше трьох годин.
Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з статтею 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
У порушення наведених правових норм позивач не надала жодних доказів на спростування вияленого факту відсутності її 16 липня 2020 року на службі більше трьох годин і не довела протилежного.
До посилань позивача на постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від 28 вересня 2020 року по справі № 289/1120/20, якою встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за частиною 4 статті 172-11 КУпАП, оскільки її неявка на місце служби 16 липня 2020 року була викликана поважними причинами, суд ставиться критично з таких підстав.
У даній справі позивач оскаржує наказ ТВО командира Військової частини НОМЕР_1 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, а вказане судове рішення ухвалено у порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Дисциплінарна відповідальність військовослужбовця та адміністративна відповідальність за своєю правовою природою є різними, відповідно різними є процедури притягнення до відповідальності і накладення стягнення, а саме: дисциплінарне стягнення накладається командиром (начальником) шляхом прийняття відповідного рішення, а адміністративне - виключно судом.
За таких обставин, коли позивач не довела належним чином обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги, тому суд не знаходить підстав для визнання незаконним наказу Військової частини НОМЕР_1 № 533 від 23 липня 2020 року.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3748,00 грн. незаконно утриманої премії, то суд вважає її передчасною і такою, що не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 не оскаржує наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 159 від 04 серпня 2020 року про встановлення їй премії у розмірі 0%.
У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 256 КАС України, суд
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання незаконним наказу, стягнення коштів відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов