Справа № 207/1394/20
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2020 року Справа № 207/1394/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Турлакової Н.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про візнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якій просить:
- визнати протиправним рішення суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а саме відмову про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 ;
- визнати ОСОБА_1 таким, що має право на призначення пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити дії, а саме призначити пенсію за віком ОСОБА_1 і здійснювати пенсійні виплати у розмірі передбаченим діючим законодавством України з моменту винесення судом рішення.
Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.06.2020р. позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про візнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії передано за підсудністю на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
06.07.2020 року вказана справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Турлаковій Н.В. та передано судді для розгляду 07.07.2020 року, згідно реєстру передачі справ судді.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.02.2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.03.2020 року позивач отримав рішення з приводу призначення пенсії, оформлене листом №1687/03.05-17 від 20.02.2020р., про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатністю трудового (страхового) стажу, оскільки не враховано стаж згідно з трудовою книжкою, так як за період з 05.10.1981 року по 09.03.2001 рік відповідач не має можливості встановити печатку підприємства (слабий відтиск). Позивач не погоджується з даним твердженням обгрунтовуючи це тим, що згідно з положеннями частини 1 статті 8 Закону України №1058 від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Пенсійне забезпечення у будь-якій державі є найважливішою складовою добробуту громадян, яке демонструє дійсне бажання країни дотримуватись принципів гуманізму щодо тих, хто віддав суспільству працю, інтелект, здоров`я. Воно покликане підвищити рівень життя пенсіонерів; встановити залежність розмірів пенсій від величини заробітку і трудового стажу; забезпечити фінансову стабільність пенсійної системи; заохотити громадян до заощадження коштів на старість. Тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом №1687/03.05-17 від 20.02.2020р. позивач просить визнати протиправним та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити йому пенсію з моменту винесуння судом рішення.
Ухвалою суду від 13 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків.
Після надходження до суду уточненої позовної заяви, ухвалою суду від 26 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов, наголошуючи, зокрема, що на час звернення про призначення пенсії 10.02.2020 року підстави для призначення пенсії були відсутні, оскільки враховуючи дані трудової книжки, дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, та наданих позивачем довідок для призначення пенсії, загальний стаж складає 26 років 19 днів, а згідно з ч. 1 ст. 26 Розділу XIV-1 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зі змінами, передбачено, що право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 27 років. Щодо неврахування до загального трудового стажу позивача періоду роботи з 05.10.1981 по 09.03.2001, то відповідач зазначає про неможливість прочитати печатку підприємства через слабкий відтиск, а тому не має законних підстав для зарахування вказаного періоду до загального трудового стажу позивача. Отже, вимоги позивача щодо зарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України спірного періоду до загального трудового стажу відповідач вважає є безпідставними, а тому у відповідача відсутні законні підстави для призначення позивачу пенсії за віком.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд прийшов до висновку, який ґрунтується на наступному.
Суд встановив, що згідно копії паспорту НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу виповнилось 59 повних років, на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії.
У трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 10.08.1978р., наявні наступні записи, зокрема, у період з 11.02.1981 року по 14.09.1981 року працював слюсарем-електриком в ТОВ «Річковий порт», з 05.10.1981 року по 09.03.2001 року працював на посаді дефектоскопіста рентгено-гаммаграфування в ВАТ ВТП «Укренергочормет».
Факт роботи позивача на посаді слюсаря-електрика в ТОВ «Річковий порт», за період з 11.02.1981 року по 14.09.1981 рік, підтверджується довідкою виданою ТОВ «Річковий порт» №1 від 27.01.2020р.
10 лютого 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №1687/03.05-17 від 20.02.2020р позивача було повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатністю трудового (страхового) стажу, оскільки не враховано стаж у період роботи позивача з 05.10.1981 по 09.03.2001рр. згідно з трудовою книжкою з наступних підстав: не можливо прочитати (слабкий відтиск). Враховуючи дані трудової книжки, дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, та наданих довідок, загальний страховий стаж позивача складає 26 років 19 днів при необхідних 27 роках. Таким чином, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно ст.26 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 року "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Не погоджуючись із зазначеним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформленим листом №1687/03.05-17 від 20.02.2020р., позивач і звернувся до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.
Оцінивши надані сторонами у справі докази, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спірні правовідносини регулюють: Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", постанова правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", постанова Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 та інші нормативно-правові акти.
Одним з основоположних принципів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є принцип державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина 1 статті 7 цього Закону).
Відповідно до статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.
Згідно з статтею 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.
П. 1.7 зазначеного Порядку визначено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
До заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які визначені пунктом 2.1 зазначеного Порядку.
У листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №1687/03.05-17 від 20.02.2020р позивача було повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатністю трудового (страхового) стажу, оскільки не враховано стаж згідно з трудовою книжкою, так як виявлений неякісний відтиск печатки підприємств де позивач працював у період з 05.10.1981 по 09.03.2001рр.
Тобто, був наданий повний перелік всіх необхідних документів, відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", але на думку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, не був підтверджений стаж роботи згідно з трудовою книжкою у зв`язку з неякісним відтиском печатки підприємств де позивач працював у період з 05.10.1981 по 09.03.2001рр.
У разі наявності обґрунтованих сумнівів у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо достовірності поданих відомостей про особу, яка підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов її праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, відповідний орган пенсійного фонду у порядку статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мав право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій та інших осіб, виданих ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Як обґрунтування, яке стало підставою для зазначеної відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", а саме: " за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи".
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).
Пунктами 1, 2 Порядку № 637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.
При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Як слідує з матеріалів справи, згідно записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 10.08.1978р., наявні наступні записи, зокрема, у період з 11.02.1981 року по 14.09.1981 року працював слюсарем-електриком в ТОВ «Річковий порт», з 05.10.1981 року по 09.03.2001 року працював на посаді дефектоскопіста рентгено-гаммаграфування в ВАТ ВТП «Укренергочормет».
Факт роботи позивача на посаді на посаді слюсаря-електрика в ТОВ «Річковий порт», за період з 11.02.1981 року по 14.09.1981 рік, підтверджується довідкою виданою ТОВ «Річковий порт» №1 від 27.01.2020р.
На підставі викладеного, скільки в трудовій книжці позивача містяться записи щодо роботи у період з 05.10.1981 по 09.03.2001рр., суд приходить до висновку, що вказані обставини є достатніми для підтвердження необхідного загального трудового стажу для призначення пенсії.
Отже, записів в трудовій книжці позивача для цього достатньо, оскільки в трудовій книжці зазначені періоди роботи, назви професій, а також визначено, що роботи виконувались повний робочий день.
Крім цього, як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах, згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Обґрунтування стосовно некоректного застосування Порядку, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637, наводилися вище.
Згідно з статтею 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.
Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Також, при вирішені цього спору, суд, відповідно до частин першої-другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Поряд з тим, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень, з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд не приймає до уваги посилання відповідача на наявність технічних помилок та описок в трудовій книжці позивача (нечитаємий відтиск печатки тощо), оскільки обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця.
Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку а загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивачки вказаного у її трудовій книжці, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (нечитаєма печатка підприємства).
Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.
Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
На підставі викладеного суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладене в листі №1687/03.05-17 від 20.02.2020 року, прийнято не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з порушенням використаного повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, а тому підлягає скасуванню.
Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - провести виплату допомоги або відмовити у такій виплаті. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, тому зазначені повноваження пенсійного органу не є дискреційними.
Разом з тим, щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснювати пенсійні виплати у розмірі передбаченим діючим законодавством України з моменту винесення судом рішення, суд вважає, що вони заявлені передчасно та не можуть бути задоволені.
Суд зазначає, що порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Захист прав на майбутнє не відповідає завданню та меті адміністративного судочинства, які визначені ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень, з боку суб`єктів владних повноважень.
З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позивач дотримався вимог закону та подав заяву від 10.02.2020 року разом з усіма необхідними документами і тому пенсія ОСОБА_1 має бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.
Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладене в листі №1687/03.05-17 від 20.02.2020р, прийнято відповідачем необґрунтовано, оскільки у рішенні про відмову у призначенні пенсії не обґрунтовано мотиви не зарахування до стажу спірних періодів, а наведені підстави судом визнано необґрунтованими.
Оскільки позивачем підтверджено право на зарахування стажу роботи в ТОВ «Річковий порт» у період з 11.02.1981 року по 14.09.1981 року на посаді слюсаря-електрика та в ВАТ ВТП «Укренергочормет» у період з 05.10.1981 року по 09.03.2001 рік на посаді дефектоскопіста рентгено-гаммаграфування, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу роботи, який дає право на пенсію за віком відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди роботи в ТОВ «Річковий порт» з 11.02.1981 року по 14.09.1981 рік на посаді слюсаря-електрика та в ВАТ ВТП «Укренергочормет» з 05.10.1981 року по 09.03.2001 рік на посаді дефектоскопіста рентгено-гаммаграфування та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.02.2020р. про призначення пенсії за віком, з врахуванням висновків суду у вказаній справі.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією № 26895818 від 05.06.2020 року.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог, підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у сумі 420,40 грн.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, яке оформлене у формі листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №1687/03.05-17 від 20.02.2020 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу роботи, який дає право на пенсію за віком відповідно до ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди роботи в ТОВ «Річковий порт» з 11.02.1981 року по 14.09.1981 рік на посаді слюсаря-електрика та в ВАТ ВТП «Укренергочормет» з 05.10.1981 року по 09.03.2001 рік на посаді дефектоскопіста рентгено-гаммаграфування.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.02.2020р. про призначення пенсії за віком, з врахуванням висновків суду у вказаній справі.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Згідно ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Н.В. Турлакова