Справа № 440/3384/20
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2020 року м. ПолтаваСправа №440/3384/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі також відповідач), у якому просив:

визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.10.2019 №Ф-6618-50У про сплату єдиного внеску у розмірі 6164,36 грн;

зобов`язати відповідача здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника - ФОП ОСОБА_1 шляхом скасування та виключення з неї інформації про наявність боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 6164,36 грн та інформації про нарахування на цей борг штрафу і пені.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що податковим органом неправомірно сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.10.2019 №Ф-6618-50 зі сплати єдиного внеску, адже ФОП ОСОБА_1 нараховував самостійно та своєчасно сплачував єдиний внесок за спірний період.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 54-57/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що позивач у спірний період був зареєстрований як фізична особа - підприємець та перебував на обліку в ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДПС у Полтавській області як платник єдиного внеску, самостійно визначив розмір єдиного внеску у поданих звітах про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017, 2018 роки, а тому мав сплатити єдиний внесок за спірний період.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 відкрито провадження у цій справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 заперечення представника відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишені без задоволення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 від відповідача витребувані додаткові докази.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи

ОСОБА_1 02.11.2005 зареєстрований як фізична особа - підприємець та з 02.11.2005 взятий на облік як платник єдиного внеску у ДПІ у м. Полтаві /а.с. 63/.

З 01.01.2012 по 31.12.2016 позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності (2 група), а з 01.01.2017 на загальній системі оподаткування.

03.10.2019 Головним управлінням ДПС у Полтавській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6618-50, якою позивача повідомлено про необхідність сплати єдиного внеску у розмірі 9958,66 грн /а.с. 64/.

30.01.2020 зазначену вимогу надіслано до органу державної виконавчої служби для примусового виконання /а.с. 65 - зворот/. При цьому у вимозі зазначено, що вона є узгодженою, а станом на 29.01.2020 недоїмка зі сплати єдиного внеску, що передається для стягнення у примусовому порядку становить 6164,36 грн /а.с. 65/.

Докази надсилання та вручення позивачу вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03.10.2019 №Ф-6618-50У в матеріалах справи відсутні.

Не погодившись з вимогою Головного управління ДПС у Полтавській області від 03.10.2019 №Ф-6618-50У про сплату боргу (недоїмки), позивач оскаржив її до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини урегульовані нормами Податкового кодексу України (надалі - ПК України) в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (надалі - Закон №2464-VI) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону №2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктами 3 і 10 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI надано визначення поняттям: застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску віднесено фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Разом з тим, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI визначено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Абзацом першим частини п`ятої статті 8 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

За приписами частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 4.05.2018 №469), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 (далі - Інструкція №449), у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

За змістом пункту 3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Оцінка судом обставин справи

Системний аналіз наведених вище положень Закону №2464-VI свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного внеску. Отже, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому за відсутності бази для нарахування єдиного внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, Закон №2464-VI встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати, оскільки метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для його нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зважаючи на викладене, можна зробити висновок, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб (до яких відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України відноситься фізична особа-підприємець), задля досягнення вищевказаної мети законодавчого запровадження збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Законом №2464-VI встановлено обов`язок сплати такими особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх господарської діяльності.

Особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником) така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета законодавчого запровадження збору єдиного внеску досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм Закону №2464-VI був викладений Верховним Судом у постанові від 27.11.2019 у справі №160/3114/19 та в подальшому підтриманий в постановах, ухвалених в інших справах, зокрема від 05.03.2020 у справі №824/509/19-а, від 27.03.2020 у справі №140/2214/19, від 6.05.2020 у справі №400/1622/19, від 19.05.2020 у справі №560/1959/19.

При цьому слід зауважити, що Закон №2464-VI передбачає обов`язок зі сплати єдиного внеску незалежно від отриманого доходу від здійснення підприємницької діяльності як для фізичних осіб-підприємців на загальній системі оподаткування, так і для фізичних осіб-підприємців на спрощеній системі оподаткування.

Отже, наявність у фізичної особи-підприємця платника податку обов`язку зі сплати єдиного внеску жодним чином не залежить від виду системи оподаткування, на якій перебуває така особа.

Суд звертає увагу на те, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 у справі №440/1501/19, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 29.11.2018 №Ф-6618-50У задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області від 29.11.2018 №Ф-6618-50У /а.с. 27-33/.

Крім того, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 у справі №440/1921/20, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2020 /а.с. 69-71, 72-74/, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимогу про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Суд визнав протиправною та скасував вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2020 №Ф-6618-50, якою фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 повідомлено про необхідність сплати недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 11672,72 грн; а також зобов`язав Головне управління ДПС у Полтавській області здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом скасування та виключення з неї інформації про наявність боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 11672,72 грн та інформації про нарахування на цей борг штрафу і пені.

За змістом частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, зазначеними вище судовими рішеннями встановлено, що протягом 2017 року позивачем сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у загальному розмірі 8448,00 грн.

Цей факт також підтверджений залученими до матеріалів справи копіями квитанцій про сплату /а.с. 7, 9/ та не заперечувався відповідачем.

31.01.2018 позивачем до ДПІ поданий Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік, в якому самостійно визначена сума, на яку нараховується єдиний внесок у розмірі 8448,00 грн /а.с. 22-23/, але за формою, передбаченою для ФОП, які перебувають на спрощеній системі оподаткування (тоді як з 01.01.2017 позивач перейшов на загальну систему оподаткування, обліку та звітності).

Упродовж 2018 року позивачем сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у загальному розмірі 9828,72 грн, що підтверджено залученими до матеріалів цієї справи копіями квитанцій про сплату та даними ІКП ФОП ОСОБА_1 /а.с. 8, 10-13, 59-60/.

Таким чином, позивачем у спірний період за 2017, 2018 роки сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в обсязі та у строки, що визначені чинним законодавством.

Суд враховує, що у цій справі позивач оскаржує узгоджену вимогу від 03.10.2019 №Ф-6618-50У, сформовану 29.01.2020 на суму непогашеної недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 6164,36 грн /а.с. 65/. Проте, як зазначив представник відповідача у відзиві на позов, зазначена сума недоїмки виникла з огляду на нарахування позивачу єдиного внеску за 2017 рік за двома підставами, зокрема, на підставі помилково поданого звіту за 2017 рік не за обраною системою оподаткування.

Однак, рішеннями судів у справах №№ 440/1501/19 та 440/1921/20 встановлено факт відсутності у позивача обов`язку зі сплати єдиного внеску на підставі помилково поданого звіту за 2017 рік та виконання ФОП ОСОБА_1 обов`язку зі сплати упродовж 2017 року єдиного внеску за обраною системою оподаткування.

До того ж, суд враховує, що предметом спору у справі №440/1921/20 була вимога Головного управління ДПС у Полтавській області від 12.02.2020 про сплату боргу (недоїмки), якою його повідомлено про необхідність сплати недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017-2019 роки у розмірі 11672,72 грн. У межах провадження у зазначеній справі судом надано оцінку доводам податкового органу про наявність у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску.

За таких обставин, враховуючи недоведеність відповідачем несплати ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску в обсязі нарахувань за 2017, 2018, 2019 роки суд дійшов висновку про безпідставність формування відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03.10.2019 №Ф-6618-50У, що 30.01.2020 надіслана для примусового виконання до Шевченківського ВДВС у м. Полтаві із зазначенням у ній суми боргу, яка передається для стягнення у примусовому порядку, станом на 29.01.2020 у розмірі 6164,36 грн /а.с. 65/.

Стосовно посилань представника відповідача на пропуск ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом, суд звертає увагу на те, що узгоджена вимога від 03.10.2019 №Ф-6618-50У на суму 6164,36 грн йому не надсилалась, докази отримання цієї вимог позивачем у матеріалах справи відсутні.

Доводи представника відповідача про те, що вимога від 03.10.2019 №Ф-6618-50У вважається відкликаною з огляду на погашення суми недоїмки шляхом зарахування упродовж 2020 року платежів у порядку календарної черговості суд визнає протиправними з огляду на відсутність у позивача обов`язку з подвійної сплати суми ЄСВ за 2017 рік, що підтверджено рішеннями судів, які набрали законної сили.

Виходячи з предмета цього спору та встановлених судом вище фактичних обставин справи щодо виконання позивачем обов`язку зі сплати єдиного внеску за спірні періоди, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Отже, вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області від 03.10.2019 №Ф-6618-50У належить визнати протиправною та скасувати, а позов ФОП ОСОБА_1 у цій частині задовольнити.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника - ФОП ОСОБА_1 шляхом скасування та виключення з неї інформації про наявність боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 6164,36 грн та інформації про нарахування на цей борг штрафу і пені, суд виходить з такого.

Як зазначено судом вище, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 у справі №440/1921/20, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2020 /а.с. 69-71, 72-74/, зобов`язано Головне управління ДПС у Полтавській області здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом скасування та виключення з неї інформації про наявність боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 11672,72 грн та інформації про нарахування на цей борг штрафу і пені.

Суд враховує, що вказана у вищезазначеному рішенні суду сума недоїмки у розмірі 11672,72 грн включає в себе суму єдиного внеску, нарахованого на підставі помилково поданого позивачем за 2017 рік звіту, відображену у вимозі від 03.10.2019 №Ф-6618-50У.

А оскільки рішення суду у справі №440/1921/20 набрало законної сили, підстави для повторного зобов`язання відповідача виключити відомості про недоїмку з ІКП відсутні.

А тому, у задоволенні позову у цій частині належить відмовити.

При цьому суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі в цій частині позовних вимог з огляду на відмінність підстав позову.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 частково.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2942,40 грн, що підтверджено квитанцією від 26.06.2020 №20 /а.с. 34/. Зазначену суму судового збору зараховано до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджено випискою /а.с. 35/.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, судові витрати позивача зі сплати судового збору належить розподілити шляхом стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області коштів у розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Полтавській області від 03.10.2019 №Ф-6618-50У.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Позивач (стягувач): фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач (боржник): Головне управління ДПС у Полтавській області (; вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба