Справа № 560/4549/20
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4549/20
Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.
Суддя-доповідач: Франовська К.С.

17 грудня 2020 року

м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Франовської К.С.
суддів: Боровицького О. А. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо не зарахування з дати призначення пенсії періодів роботи у районах Крайньої Півночі з 21.08.1975 по 26.10.1976, з 23.01.1979 по 04.07.1980, з 26.09.1974 по 17.05.1993, період служби у Радянській Армії у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, в т.ч. з 26.09.1984 по 17.05.1993 - суцільним періодом та заробітної плати відповідно до довідок від 11.05.2018 № 185, №186;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити обчислення пенсії з 16.08.2017 з врахуванням:

- періодів роботи у районах Крайньої Півночі з 21.08.1975 по 26.10.1976, з 23.01.1979 по 04.07.1980, з 26.09.1974 по 17.05.1993, період служби у Радянській Армії у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, в т.ч. з 26.09.1984 по 17.05.1993 - суцільним періодом;

- заробітної плати відповідно до довідок від 11.05.2018 № 185, №186 виданих за період роботи у радгоспі "Янский" Верхоянського управління сільського господарства.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування з дати призначення пенсії ОСОБА_1 періодів роботи у районах Крайньої Півночі з 21.08.1975 по 26.10.1976, з 23.01.1979 по 04.07.1980, з 26.09.1974 по 17.05.1993, період служби у Радянській Армії у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, в т.ч. з 26.09.1984 по 17.05.1993 - суцільним періодом та заробітної плати відповідно до довідок від 11.05.2018 № 185, №186.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 16.08.2017 з врахуванням:

- періодів роботи у районах Крайньої Півночі з 21.08.1975 по 26.10.1976, з 23.01.1979 по 04.07.1980, з 26.09.1974 по 17.05.1993, період служби у Радянській Армії у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, в т.ч. з 26.09.1984 по 17.05.1993 - суцільним періодом;

- заробітної плати відповідно до довідок від 11.05.2018 № 185, №186 виданих за період роботи у радгоспі "Янский" Верхоянського управління сільського господарства.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що право на зарахування стажу роботи позивача в районах Крайньої Півночі за трудовими договорами підтверджується записами в трудовій книжці, наданими довідками, які протиправно не були взяті до уваги відповідачем та положеннями міжнародних договорів України. Крім того, зазначає відповідач, суд не врахував, що оскільки трудові договори, надані позивачем, не можуть слугувати підставою для обчислення періодів роботи на Крайній Півночі в пільговому обчисленні, тому відсутні підстави для пільгового обчислення періоду проходження строкової військової служби. Скаржник також звертає увагу на помилкове визначення дати перерахунку пенсії 01.01.2020 року, оскільки копії первинних документів, на підставі яких проведено перерахунок пенсії, надійшли до Головного управління 23.12.2019, тому підстав для перерахунку з 16.08.2017 немає.

Помилковим вважає скаржник рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботі в районах Крайньої Півночі з 26.09.1974 року, оскільки згідно трудової книжки був прийнятий на роботу в радгосп "Янский", в районі Крайньої Півночі, 26.09.1984 року і звільнений 17.05.1993 року. При цьому, в трудовій книжці міститься запис про роботу у вересні 1974 року в Славутському елеваторі різноробочим.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законне, обґрунтованим та мотивованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає, що наведені відповідачем у апеляційній скарзі підстави та обставини для скасування оскаржуваного рішення суду є надуманими, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як встановив суд, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Хмельницькій області з 16.08.2017 йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням страхового стажу 30 років 7 місяців 8 днів.

До страхового стажу пенсійним органом зараховано :

- період строкової військової служби в Радянській Армії з 30.10.1976 по 16.11.1978;

- стаж роботи в радгоспі "Янский" Верхоянського району ( район Крайньої Півночі) з 21.08.1975 по 26.10.1976, з 23.01.1979 по 04.07.1980 р.

До страхового стажу згідно запису трудової книжки не було враховано період роботи в радгоспі "Янский" Верхоянского району з 26.09.1984 по 17.05.1993, оскільки в записах про звільнення містяться неточності.

З метою перевірки правильності обчислення пенсії відповідачем, ОСОБА_1 звернувся до виконавчого комітету місцевої ради. За результатом перевірки згідно Акта №03 від 29.03.2019, встановлено наступні порушення при обчисленні пенсії ОСОБА_1 :

- не зараховано у пільговому обчисленні періоди роботи у районах Крайньої Півночі з 21.08.1975 по 26.10.1976, з 23.01.1979 по 04.07.1980, з 26.09.1984 по 17.05.1993;

- не зараховано у пільговому обчисленні період служби у Радянській Армії з 30.10.1976 по 25.11.1978 ;

- період роботи у районі Крайньої Півночі з 26.09.1984 по 17.05.1993 не зараховано до трудового стажу;

- заробітну плату для нарахування пенсії за період зазначеної у довідках від 11.05.2018 № 185, №186 враховано при обчисленні пенсії відповідно до частини 4 статті 45 Закону №1058-ІV, а не з дати призначення пенсії.

На звернення ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України, останній листом № 2200-03001-8/26954 від 25.06.2020 повідомив про зарахування до стажу роботи періодів роботи в районі Крайньої Півночі :

- з 21.08.1975 по 26.10.1976, з 23.01.1979 по 04.07.1980 та з 15.01.1985 по 15.12.1985, з 15.01.1987 по 15.06.1987, з 15.11.1987 по 15.06.1990, з 15.10.1990 по 30 12.1990 у календарному обчисленні, оскільки трудові договори про роботу у районах Крайньої Півночі за вказані періоди складені з порушеннями, та відмову у зарахуванні до стажу у пільговому обчисленні періоду служби в армії з тих же підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до пункту 5 Розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген, зараховується до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991. Суд визнав, що факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, які також безпосередньо кореспондуються з записами в наданих ним копіях трудових договорів, а тому вказані періоди роботи позивача в районах Крайньої Півночі підлягають пільговому розрахунку, як один рік роботи за один рік шість місяців.

Що стосується зарахування у пільговому обчисленні періоду служби в армії, суд першої інстанції, посилаючись на Постанову Ради Міністрів СРСР № 181 від 25.03.1968 "Про зарахування солдатам, матросам, сержантам, старшинам і військовим будівельникам, звільненим в запас, часу дійсної військової строкової служби в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" дійшов висновку про обґрунтованість позову, оскільки позивач в 3-х місячний строк після звільнення з військової служби поступив на роботу в радгосп ""Янский", що знаходиться в районі Крайньої Півночі.

Також суд вважав правомірними вимоги позивача щодо врахування при обчисленні пенсії заробітної плати вказаної у довідках від 11.05.2018 №185, №186, оскільки самостійно подати ці довідки позивач не міг, а надійшли вони на запит пенсійного органу. Неможливість отримання необхідної пенсійному органу інформації щодо заробітної плати не є правовою підставою для позбавлення особи права на соціальний захист шляхом зменшення розміру призначеної пенсії.

Проте, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають фактичним обставинам справи, до яких суд прийшов з неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 4, 5 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього ж Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до пункту 7 параграфу «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені «Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Пункт 3 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 7 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 і від 26.09.1967 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 №1029.

Спору, що місцевість, де працювала позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10.02.1960 регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії ВР СРСР від 29.09.1967 було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01.03.1960 зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до пункті 1, 2 Розділу 1 Інструкції №530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та Постановою №148.

При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 396/153/17(2-а/396/13/17).

Тобто, наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документу за її вибором.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі №173/637/17, від 03 липня 2018 року у справі №302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справі №554/1723/17, від 31 липня 2019 року у справі №287/15/17-а, від 21 серпня 2019 року у справі №750/1717/16-а.

Право зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, надається виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на т р и роки.

Судом встановлено, що факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, однак доказів про укладення строкового трудового договору на три роки, позивач не надав. Згідно із записами трудової книжки позивач прийнятий на роботу в радгосп «Янский» 21.08.1975 року і був звільнений 26.10.1976 р. у зв`язку з призовом до лав Радянської Армії. 23.01.1979 року позивач після демобілізації прийнятий на роботу в радгосп "Янский" і звільнений 04.07.1980 року за власним бажанням.

За встановлених обставин, спірні періоди роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 21.08.1975 по 26.10.1976, з 23.01.1979 по 04.07.1980 не підлягають пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців.

А відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що дії відповідача щодо неврахування при призначені пенсії стажу роботи позивача в спірних періодів роботи в районі Крайньої Півночі в пільговому обчисленні є протиправними.

Що стосується періоду роботи ОСОБА_1 в радгоспі «Янский» Верхоянского управління сільського господарства ЯАССР з 26 вересня 1984 року по 17 травня 1993 року, то цей період роботи належить зарахувати до страхового стажу позивача в календарному обчисленні.

Доводи пенсійного органу про неможливість зарахування зазначеного періоду роботи у зв`язку з наявними виправленнями в даті наказу про звільнення ( дата наказу дописана іншою ручкою), суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, враховуючи наступне.

Як встановлено, записи в трудовій книжці позивача виконані правильно і послідовно, нумерація записів зазначена правильно, записи скріплені підписами та печатками, як того вимагає Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, що затверджена Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 з наступними змінами від 02.08.1985 та 19.10.1990 р.

Крім того, факт роботи позивача у вказаний період в радгоспі "Янский" підтверджений поданими ним довідками про заробітну плату , що надійшли на запит відповідача і на їх підстави проведено перерахунок пенсії.

Верховний Суд у постановах від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18), від 4.09.2018 року №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Зарахувати вказаний період роботи позивача у пільговому обчисленні правові підстави відсутні, оскільки подані позивачем на обґрунтування позовних вимог в цій частині строкові договори не можуть бути визнані належними доказами, оскільки оформлені неналежним чином,- в них відсутні підписи роботодавця.

Отже, рішення в цій частині пенсійного органу є правильним.

Наявність записів щодо стажу роботи в трудовій книжці в період 1984-1993 років не дає права на пільгове обчислення стажу, оскільки відсутні відомості про поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях п і л ь г, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та Постановою №148( такими відомостями може бути відповідний штамп в трудовій книжці, або довідка підприємства).

Стосовно висновків суду першої інстанції про протиправність рішення пенсійного органу щодо відмови у зарахуванні періоду з 26.09.1974 по 17.05.1993,- служби у Радянській Армії у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, суд апеляційної інстанції вважає їх помилковими, враховуючи наступне.

Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР №181 від 25 березня 1968 року «Про зарахування солдатам, матросам, сержантам, старшинам і військовим будівельникам, звільненим в запас, часу дійсної строкової військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, в стаж роботи, що надає право на отримання пільг, встановлених за роботу в цих районах і місцевостях» встановлено, що солдатам, матросам, сержантам, старшинам і військовим будівельникам, звільненим, починаючи з 1968 року, з військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, час їхньої дійсної строкової військової служби (служби у військово-будівельних загонах) в ц и х р а й о н а х і місцевостях зараховується в стаж роботи, що надає право на отримання пільг, передбачених Указами Президії Верховної Ради РССР від 10 лютого 1960 року та від 26 вересня 1967 року, якщо вони не пізніше трьох місяців після звільнення з військової служби були прийняті на роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Отже, законодавець встановив дві умови для пільгового обчислення періоду строкової військової служби :

- проходження строкової військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі;

- прийняття на роботу після демобілізації в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі протягом трьох місяців.

З матеріалів даної справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 був призваний до лав Радянської Армії військкоматом в районі Крайньої Півночі, де він працював в радгоспі "Янский". Трудовою книжкою підтверджено факт працевлаштування після демобілізації, в радгосп "Янский" протягом трьох місяців.

Проте у справі відсутня довідка військкомату, де проходив строкову службу позивач (дислокація військової частини ) і чи віднесена ця місцевість до районів Крайньої Півночі.

Отже, за таких обставин, відповідач прийняв правомірне рішення, відмовивши позивачу у пільговому зарахуванні періоду служби в Армії.

Не погоджується апеляційний суд із рішенням суду першої інстанції щодо правомірності вимоги позивача щодо врахування при обчисленні пенсії заробітної плати вказаної у довідках від 11.05.2018 №185, №186, з моменту призначення пенсії, оскільки самостійно подати ці довідки позивач не міг, а надійшли вони на запит пенсійного органу. Неможливість отримання необхідної пенсійному органу інформації щодо заробітної плати не є правовою підставою для позбавлення особи права на соціальний захист шляхом зменшення розміру призначеної пенсії.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір в цій частині позовних вимог не врахував, що відповідно до приписів ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За б а ж а н н я м п е н с і о н е р а та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Отже, подання такої довідки не є обов`язковим, а лише за бажанням пенсіонера.

Тому, оскільки таке бажання позивачем при первинному зверненні виявлено не було, перерахунок пенсії на підставі витребуваних довідок правомірно проведено з 01 червня 2018 року у відповідності до вимог ст.45 Закону України № 1058.

Відповідно статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного задоволення позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову з підстав, викладених у постанові суду апеляційної інстанції.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування з дати призначення пенсії ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи в радгоспі «Янский» Верхоянского управління сільського господарства ЯАССР з 26 вересня 1984 року по 17 травня 1993 року в календарному обчисленні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 16.08.2017 із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи в радгоспі «Янский» Верхоянского управління сільського господарства ЯАССР з 26 вересня 1984 року по 17 травня 1993 року в календарному обчисленні.

В решті позову- відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 грудня 2020 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Боровицький О. А. Совгира Д. І.