Справа № 348/2147/20
Суддя: Міськевич О. Я.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/2147/20

17 грудня 2020 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 4 Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, сержанта поліції Микитчук Богдани Володимирівни про скасування постанови серії БАБ № 247089 від 05.11.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського СРПП № 4 Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, сержанта поліції Микитчук Б.В. про скасування постанови серії БАБ № 247089 від 05.11.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 247089 від 05.11.2020, складеною поліцейським СРПП № 4 Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, сержантом поліції Микитчук Б.В., його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що він 05.11.2020 близько 00 год. 40 хв. в м. Коломия по вул. Грушевського, Івано-Франківської області, керуючи автомобілем «Renault Laguna», д.н.з. НОМЕР_1 , при здійсненні повороту праворуч на вул. Карпатську не надав дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину дороги, чим порушив п. 16.2 ПДР України, та на нього накладено штраф в розмірі 425,00 гривень.

З постановою він не погоджується, вважає, що вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, дійсно 05.11.2020 він рухався на автомобілі «Renault Laguna», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Коломия, де його було зупинено працівниками поліції.

Працівник поліції повідомила йому, що він ніби-то порушив вимоги ПДР України, а саме не пропустив пішоходів, за що на нього буде винесено постанову, після чого направилась до службового ТЗ.

Він підійшов до автомобіля відповідача та запитав, чи буде вона оголошувати про початок розгляду справи, встановлювати обставини інкримінованого йому правопорушення, належним чином збирати та фіксувати докази та забезпечувати передбачені йому законом права.

Відповідач, будучи у службовому автомобілі з частково заповненим бланком постанови, увімкнула нагрудну камеру та розпочала розгляд справи. Відповідно до вимог КУпАП він заявив клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, зокрема доказами вчинення правопорушення (можливі матеріали фото-відеофіксації, пояснення свідків-пішоходів, та ін.). Згодом стороною відповідача на місці розгляду справи йому надано до огляду відеоматеріал з автомобільного відеореєстратора, на якому відображався рух службового транспортного засобу, перед яким проїхав автомобіль незрозуміло якого кольору та без видимих розпізнавальних знаків, з яких можна його ідентифікувати. Відтак на наданому їй відеозаписі неможливо було встановити давність цього запису, ідентифікувати будь-які транспортні засоби які рухались у попутному та зустрічному напрямках. Він повідомив, що наданий йому запис не є інформативним, на ньому немає його автомобіля, та виходячи з цього неможливо встановити, чи мав місце факт правопорушення, та чи саме його автомобіль зображений на відеоматеріалі. Крім того відповідач не отримала письмових пояснень від свідків-пішоходів, чи мали вони намір переходити дорогу та чи мав місце факт порушення ПДР.

Незважаючи на його доводи відповідачем прийнято рішення про винесення постанови та притягнення його до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що працівником поліції про складанні щодо нього постанови про накладення адміністративного стягнення було допущено наступні порушення:

-Місця вчинення правопорушення, а також місця розгляду адміністративної справи відповідачем в оскаржуваній постанові не вказано, (оскільки вулиці Карпатська та Грушевського мають значну протяжність);

-Матеріалів фото-відео фіксації інкримінованого порушення до оскаржуваної постанови не долучено, про що свідчить не заповнена відповідачем «графа 7 - до постанови додаються»;

-Факт вчинення адміністративного правопорушення належним чином не встановлений;

-Пояснення свідків-пішоходів не отримано;

-Будь-яких належних та допустимих доказів до матеріалів справи не долучено;

-З відеоматеріалів невідомого походження, наданих на місці розгляду справи відповідачем, ідентифікувати марку автомобіля та державний реєстраційний номерний знак не виявилося можливим;

-Технічного засобу фото-відеофіксації у постанові не зазначено.

Крім того вказує, що відповідачем при винесенні постанови не роз`яснено йому права та обов`язки, як це встановлено ст. 268 КУпАП. Також при розгляді справи не були досліджені інші докази по справі, не відібрано пояснення свідків, незважаючи на його клопотання йому не надано можливості надати письмові заперечення, та можливістю скористатися правовою допомогою.

Вважає дії інспектора незаконними, а винесену постанову в справі про адміністративне правопорушення такою, що не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків поліцейського фактичним обставинам справи, порушення норм матеріально та процесуального права.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила письмова заява, в якій просить справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, наведених в адміністративному позові, просить суд скасувати постанову поліцейського СРПП № 4 Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, сержанта поліції Микитчук Б.В. від 05.11.2020 серії БАБ № 247089 про накладення на нього штрафу в сумі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач поліцейський СРПП № 4 Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, сержант поліції Микитчук Б.В. в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності учасників процесу на підставі наявних матеріалів справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 72-74 КАС України, і на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до наступного висновку.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч. 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Як вбачається з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення визначено главою 22 КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 зі змінами і доповненнями (надалі «Правила дорожнього руху»).

Частиною 2 ст. 122 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП визначено вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення. Зокрема постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Також згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 247089 від 05.11.2020, підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що останній 09.08.2020 близько 15 год. 11 хв. в с. Поляниця, ТК «Буковель», (веломаршрут № 1), керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , порушив вимоги п. 33 ПДР порушив вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено штраф в розмірі 255,00 гривень.

05.11.2020 близько 00 год. 40 хв. в м. Коломия по вул. Грушевського, Івано-Франківської області, керуючи автомобілем «Renault Laguna», д.н.з. НОМЕР_1 , при здійсненні повороту праворуч на вул. Карпатську не надав дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину дороги, чим порушив п. 16.2 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що на нього накладено штраф в розмірі 425,00 гривень.

При цьому постанову про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог КУпАП.

Так, згідно пояснень позивача, він не вчиняв правопорушення, інкримінованого йому відповідачем. Також на його клопотання йому було надано до огляду відеоматеріал з автомобільного відео реєстратора, на якому відображався рух службового транспортного засобу, перед яким проїхав автомобіль незрозуміло якого кольору та без видимих опізнавальних знаків, з яких можна його ідентифікувати. Тому із вказаного запису неможливо встановити, чи мав місце факт правопорушення, та чи саме його транспортний засіб зображений на відеоматеріалі, однак відповідач не взяла до уваги дані обставини та його заперечення, та склала щодо нього постанову про накладення адміністративного стягнення без належних доказів його вини.

Крім того, при розгляді справи відповідач не роз`яснила позивачу його права та обов`язки, не повідомила його про можливість відкладення справи для того, щоб скористатися правовою допомогою, порушивши його права на звернення за правовою допомогою, також, не виявила обставини, які виключають адміністративну відповідальність, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не були з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані обставини відповідачем не спростовано.

Крім того інспектором в порушенням вимог ст.ст. 251, 283, 284 КУпАП в оскаржуваній постанові не наведено та не додано жодних доказів, на яких ґрунтується його висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Усупереч приписів ст. 251 КУпАП складена відносно ОСОБА_1 постанова не підтверджена жодними фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Таким чином відповідач обставини, на які посилається позивач не спростувала, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення суду не надала.

Також з огляду на наявні у справі матеріали суд вважає, що стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів та перед судом не доведено, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності проводився з дотриманням норм, передбачних ст.ст. 268, 280 КУпАП, не надано доказів, що при розгляді справи поліцейський повідомив позивача про можливість відкладення справи для того, щоб скористатися правовою допомогою, порушивши його права на звернення за правовою допомогою, також, не виявив обставини, які виключають адміністративну відповідальність, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не були з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такого не вбачається також і з самого змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Такі невідповідності з боку відповідача вказують на порушення прав позивача, що вказують на протиправність дій, яка не може створювати та не породжує законних юридичних наслідків у вигляді оскаржуваної постанови.

Також Розділом IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 визначено, що:

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Однак інспектором складено постанову відносно ОСОБА_1 з порушенням вимог даної інструкції та ст. 283 КУпАП.

Зокрема в постанові не зазначено про наявність чи відсутність доказів, які додаються до постанови. Відповідна графа «До постанови додаються» в постанові інспектором не заповнена.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності не виконав.

Таким чином, з урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем не доведений, оскільки відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, крім постанови про накладення адміністративного стягнення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

При винесені постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачами не було встановлено всіх фактичних даних справи, не у повному обсязі досліджені обставини справи, не з`ясовано, чи було взагалі вчинено адміністративне правопорушення.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення, не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавенте проти Латвії» показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням наведеного, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів, для спростування доказів, наданих позивачем.

Всі вище наведені порушення з боку відповідача, на думку суду є беззаперечними підставами для скасування оскарженого рішення посадової особи.

Із зазначеного вище вбачається, що оскаржувана постанова винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За цих обставин, суд вважає, що підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності не має, а тому його адміністративний позов підлягає до задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Із оскаржуваної позивачем постанови вбачається, що вона винесена 05.11.2020, а за захистом своїх прав позивач звернувся в суд 11.11.2020, тому відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України строк звернення до адміністративного суду ним не пропущено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.38, 268, 283 КУпАП, ст.ст. 5-10, 241-243, 246, 250, 268-270, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 4 Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, сержанта поліції Микитчук Богдани Володимирівни про скасування постанови серії БАБ № 247089 від 05.11.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовільнити.

Постанову поліцейського СРПП № 4 Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, сержанта поліції Микитчук Богдани Володимирівни від 05.11.2020 серії БАБ № 247089 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в строк, визначений ч. 4 ст. 286 КАС України.

Відповідно до п. 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Міськевич О.Я.