Справа № 640/15665/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

18 грудня 2020 року м. Київ № 640/15665/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про визнання протиправними та скасування рішень, стягнення матеріальної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся 16.08.2019 (згідно з поштовим штемпелем) до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області (далі - КДКА), Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі - ВКДКА) про:

визнання протиправним та скасування рішення кваліфікаційної палати КДКА від 27.03.2019 №366 «Про затвердження результатів складення кваліфікаційного іспиту та відмову у видачі свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту»;

стягнення з КДКА матеріальної шкоди у розмірі 6 003,40 грн.;

визнання протиправним та скасування частково рішення ВКДКА від 25.06.2019 №VI-018/2019 в частині залишення без задоволення скарги на рішення кваліфікаційної палати КДКА від 27.03.2019 №366 та в частині відмови у скасуванні рішення кваліфікаційної палати КДКА від 27.03.2019 №366, в іншій частині рішення ВКДКА від 25.06.2019 №VI-018/2019 залишити без змін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення є безпідставними, прийнятими з порушенням законодавства, а тому мають бути скасовані.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2019 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників.

У відзиві на позовну заяву представник ВКДКА (т. 1 а.с. 74-87), посилаючись на правомірність рішення ВКДКА, просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник КДКА у відзиві (т. 1 а.с. 163-164) стверджує, що наведені позивачем аргументи не відповідають матеріалам та фактичним обставинам справи, з огляду на що просить відмовити у пред`явленому позові.

Відповіді на відзиви (т. 2 а.с. 1-4, 12-16) обґрунтовані безпідставністю відзивів відповідачів, у зв`язку з чим позивач просить задовольнити позовну заяву.

Заперечення на відповідь на відзив представника ВКДКА (т. 2 а.с. 27-31) фактично зводяться до доводів відзиву на позовну заяву, в яких представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Водночас, у позовній заяві позивач просив поновити строк звернення до суду для оскарження спірних рішень, посилаючись на частину 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) та аргументуючи тим, що (1) рішення КДКА отримав 05.04.2019 та скористався порядком досудового врегулювання спору шляхом звернення до ВКДКА, (2) рішення ВКДКА отримав 18.07.2019.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи видно, що 27.03.2019 КДКА прийнято рішення №366 (т. 1 а.с. 17-20) «Про затвердження результатів складення кваліфікаційного іспиту та відмову у видачі свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту», яким затверджено результати складання кваліфікаційного іспиту позивача та відмовлено йому у видачі свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту.

Вирішивши оскаржити таке рішення, позивач подав скаргу від 02.05.2019 (т. 1 а.с. 237-241) до ВКДКА з відповідними доповненнями до неї, в якій просив скасувати вказане рішення КДКА.

25.06.2019 за наслідками розгляду скарги позивача на рішення КДКА від 27.03.2019 №366, ВКДКА прийнято рішення №VI-018/2019 (т. 1 а.с. 58-61), яким, зокрема, скаргу позивача на назване рішення залишено без задоволення, а рішення - без змін.

Листом від 15.07.2019 вих. №1116 (т. 1 а.с. 149) ВКДКА направлено позивачу рішення №VI-018/2019 рекомендованим листом з повідомлення про вручення (т. 1 а.с. 150-151), яке отримано позивачем 18.07.2019 (т. 1 а.с. 152), що підтверджується також самим позивачем у позовній заяві (т. 1 а.с. 13).

16.08.2019 позивач звернувся (згідно з поштовим штемпелем) (т. 1 а.с. 65 на звороті, 65а) до суду з позовом щодо оскарження зазначених рішень КДКА та ВКДКА.

Так, відповідно до частин першої, другої, третьої, четвертої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з частиною 8 статті 50 названого Закону рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду.

Аналогічні умови і строки передбачені Законом для рішень ВКДКА, а саме - рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути оскаржено до суду протягом тридцяти днів з дня його прийняття (частина 7 статті 52 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З аналізу змісту статті 122 КАС України вбачається, що законами можуть встановлюватись інші, ніж передбачені КАС України, строки звернення до суду.

Так, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено спеціальну процедуру оскарження рішень КДКА - протягом тридцяти днів, надаючи альтернативу оскарження - чи до суду, чи до ВКДКА, в той час як рішення ВКДКА можуть бути оскаржені тільки до суду протягом тридцяти днів з дня їх прийняття.

З матеріалів справи вбачається, що позивач скористався своїм правом на оскарження спірного рішення КДКА, звернувшись до ВКДКА. З позовом до суду щодо визнання протиправним та скасування рішення КДКА від 27.03.2019 №366 позивач звернувся 16.08.2019, тобто поза межами тридцятиденного строку.

Таким чином, суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду для оскарження рішення від 27.03.2019 №366.

Також суд наголошує, що звернення позивача зі скаргою до ВКДКА не є досудовим порядком вирішення спору, оскільки законодавець чітко визначив право на оскарження такого рішення або до суду, або до ВКДКА.

Інакше кажучи, звернення позивача до ВКДКА стосовно оскарження рішення КДКА - не змінює порядку обчислення строку звернення до суду.

Щодо наявності колізії між правовими нормами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і КАС України та позбавлення права позивача на судовий захист внаслідок наявності такої колізії, суд зазначає, що тридцятиденний строк оскарження передбачений спеціальною нормою для даних правовідносин - Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». У свою чергу, норми КАС України є загальними в даному випадку.

Також суд зауважує, що позивач не був позбавлений права на судовий захист, оскільки не розгляд судом його позовних вимог спричинено порушенням саме ним строків звернення до суду - спірне рішення КДКА прийнято 27.03.2019, а до суду за захистом своїх прав він звернувся лише 16.08.2019.

Аналогічні обставини судом встановлено і щодо рішення ВКДКА, а саме.

25.06.2019 ВКДКА прийнято рішення №VI-018/2019, тобто останнім днем звернення до суду з позовом про його оскарження є 25.07.2019, проте позивач звернувся до суду лише 16.08.2019.

Судом також враховується, що згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У справі «Каменівська проти України» (заява №18941/04, рішення від 30.08.2006), у пунктах 37 та 38 рішення від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» ЄСПЛ вказав, що право на звернення до суду може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. Guerin v. France, рішення від 29.07.1998, п. 37). Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

Також варто наголосити на тому, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише поважні причини - обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 31.01.2020 у справі №640/3026/19 (адміністративне провадження №К/9901/26108/19).

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання стосовно поважності причин пропуску строку звернення до суду щодо оскарження рішення ВКДКА, в контексті викладених обставин та наведених правових норм у їх взаємозв`язку, а також зважаючи на вказану правову позицію Верховного Суду, суд зважає на наступне.

Як вже встановлено судом, повний текст рішення ВКДКА від 25.06.2019 №VI-018/2019 ОСОБА_1 отримав 18.07.2019, тобто в межах тридцятиденного строку на його оскарження (позивач мав право на оскарження до 25.07.2019).

Водночас, будь-яких доказів на підтвердження наявності об`єктивних причин, які дійсно істотно перешкоджали ОСОБА_1 (були непереборними та не залежали від волевиявлення позивача) реалізувати своє право на судовий захист у встановлений строк (зокрема, у період з 18.07.2019 по 25.07.2019), позивачем суду не надано.

Також варто зауважити, що позивач був обізнаний з розглядом ВКДКА його скарги 25.06.2019, що підтверджується відповідними, наявними в матеріалах справи, листом та повідомленням в мережі інтернет на офіційному сайті ВКДКА (т. 1 а.с. 142-144), а відтак міг бути обізнаним і з результатом її розгляду, проте позивач не стверджує та не надає будь-яких доказів на підтвердження того, що він вживав будь-які заходи з метою отримання рішення ВКДКА з метою його оскарження, починаючи з дня його прийняття.

Крім того, у рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Отже, за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропуску строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №9901/82/19 (провадження №11-328заі19), від 21.08.2019 у справі №9901/100/19 (провадження №11-261заі19), від 20.11.2019 у справі №9901/232/19 (провадження №11-641заі19), від 04.12.2019 у справі №9901/325/19 (провадження №11-677заі19).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене у сукупності, відсутність причин, які свідчили б про об`єктивну неможливість подання позивачем даного позову для захисту своїх прав (ненадання належних та допустимих доказів наявності поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду), суд дійшов до висновку, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, з огляду на що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про визнання протиправними та скасування рішень, стягнення матеріальної шкоди, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя ОМ. Чудак