Справа № 640/23066/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Шурка О.І., Оксененка О.М, при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Правління Національного банку України від 20.11.2014 року №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних»;

- скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення її недоліків, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2020 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі частини другої статті 123 КАС України.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана пропуском процесуального строку встановленого статтею 266-1 КАС України та позивачем не наведено поважних підстав для поновлення такого строку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зокрема, скаржник зазначає, що до моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення від 24.06.2020 року у справі №6-р(ІІ)2020 у позивача не виникало право на оскарження постанов Національного банку України, у зв`язку із чим він був позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним вимогами.

Крім того стверджує, що посилання суду першої інстанції на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності», яким КАС України доповнено статтею 266-1 є необґрунтованим, оскільки закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Наголошує, що позивачем заявлено вимогу про визнання протиправною та скасування постанови правління НБУ від 20.11.2014 року, який було прийнято суб`єктом владних повноважень до внесення відповідних змін до КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 266-1 КАС України (чинною на момент подання позовної заяви та постановлення судом першої інстанції ухвали про її повернення позивачу) регламентовано особливості провадження у справах щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Кабінету Міністрів України стосовно виведення банків з ринку

За змістом частини 2 статті 266-1 КАС України позовна заява про оскарження індивідуального акта/рішення подається до суду протягом трьох місяців з дня оприлюднення такого акта/рішення в порядку, визначеному законом. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Колегія суддів зазначає, що вказана норма процесуального закону є імперативною.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс установлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Враховуючи вищевикладене та те, що позовна заява ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 року №733 та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 року №123 подана до суду 30 жовтня 2020 року, тобто після спливу трьохмісячного строку на їх оскарження, який не підлягає поновленню незалежно від причин його пропуску, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо повернення позовної заяви на підставі частини 2 статті 123 КАС України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя О.І.Шурко

суддя О.М.Оксененко