Справа № 495/4956/20
Суддя: Мишко В. В.
Дата ухвалення: 2020-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/4956/20
№ провадження 2-а/495/75/2020
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

17 листопада 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивачки: не з`явилася

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 495/4956/20

за позовом ОСОБА_1

до Затоківської селищної ради

про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

20.08.2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивачка) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Затоківської селищної ради(далі по тексту відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Так, позивачка просить суд:

- скасувати постанову № 9 від 23.06.2020 року адміністративної комісії при виконавчому комітеті Затоківської селищної ради у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за ст. 152 Кодексу України про адміністративне правопорушення;

- стягнути з виконавчого комітету Затоківської селищної ради на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 2840,80, що складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. та 840,80 грн. судового збору.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2020 року відкрито загальне позовне провадження по адміністративній справі № 495/4956/20 за позовом ОСОБА_1 до Затоківської СР про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. По справі призначено підготовче судове засідання (а.с.10-11)

Позивачка ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, згідно із якою просить розглянути справу без участі сторони позивача.

Представник відповідача Затоківської СР в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів(ч.3 ст.194 КАС України).

Згідно із ч.1, 3 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч.5 ст.205 КАС України).

Враховуючи викладені обставини, норми чинного законодавства та ті факти, що відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, позивач в судове засідання не з`явився, але просив розглянути справу без його участі, суд вважає за можливе і необхідне, розглянути справу у письмовому провадженні за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

Відповідно до ч.1, 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. За наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши адміністративний позов, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступників висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, на підставі договору дарування від 02.03.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Рязанцевою О.Ю., фізична особа-підприємець ОСОБА_2 передав безоплатно у приватну власність, а ОСОБА_1 спільно із своєю сестрою ОСОБА_3 прийняли в рівних частинах безоплатно в дар приватну власність цілісний майновий комплекс промислово-продовольчого ринку « АДРЕСА_1 .

Зазначений майновий комплекс розташований на земельній ділянці площею 0,24 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:019:0116, яка відповідно до вищезазначеного договору оренди земельної ділянки від 21.04.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Тїтовою Т.С., перебуває в оренді ОСОБА_2 , строком на 25 років, тобто до 21.04.2025 р.

В подальшому на підставі договору суборенди земельної ділянки від 15.06.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О.C., суборендодавець ОСОБА_2 , передав суборендарям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у строкове платне користування вищевказану земельну ділянку, на якій розміщений цілісний майновий комплекс промислово-продовольчого ринку АДРЕСА_2 , строком до 21.04.2025 року.

За час користування вказаною земельною ділянкою, орендар, а потім і суборендарі використовують за цільовим призначенням, постійно та систематично сплачують орендну плату до Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровський Одеської області.

За твердженням позивачки, постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Затоківською селищної ради № 9 від 23.06.2020 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, яке полягало в тому, що співвласник частини майнового комплексу промислово- продовольчого ринку «Сонячний-2», який знаходиться по АДРЕСА_2 , допустила 02.06.2020 року ремонтні роботи у своєму магазині, а саме: всупереч рішення № 68 від 21.05.2020 року Затоківської селищної ради «Про закінчення будівельних- ремонтних робіт та приведення у відповідність до санітарно епідемічних вимог на території смт. Затока м. Білгород Дністровського Одеської області». Роботи велись без узгодження із селищною радою та із відсутністю будь яких дозвільних документів.

У вказаній постанові зазначено, що адміністративне правопорушення було 02.06.2020 року, дата набрання чинності постанови 24.06.2020 року, проте позивачка вказує, що не була присутня на засіданні комісії, тому не мала можливості її отримати. Крім цього, постанова була направлена 31.07.2020 року, тобто більше ніж через місяць після прийняття постанови, копію якої вона отримала 10.08.2020 року.

Позивачка не погоджується з даною постановою та вважає її протиправною, так як протокол про адміністративне правопорушення № 6 від 02.06.2020 року, складений відносно неї інженером з охорони навколишнього середовища ВУЖКГ Затоківської селищної ради Діхтяренком О.В. та ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст.256 КУпАП за наступних підстав.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовилась від його підпису у присутності трьох свідків, проте позивачка стверджує, що 02.06.2020 року вона була лікарні та у її присутності протокол взагалі не складався, протокол про адміністративне правопорушення її вручений не був, жодного підпису свідків про складання або її відмову від отримання протоколу не зазначено.

Крім цього, позивачка зауважує, що адміністративна комісія при виконкомі Затоківської селищної ради, в порушення вимог ст.278 КУпАП під час розгляду справи не з`ясувала чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення, чи сповіщено особу, яка бере участь у розгляді справи про час та місце її розгляду та чи витребувано необхідні додаткові матеріали. Також, комісія при прийнятті рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не дослідила всі обставини та докази, як того вимагає адміністративне судочинство, порушила встановлений ст. 277 КУпАП 15-денний строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, постанова адміністративної комісії взагалі не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та містить суперечливі відомості щодо обставин вчиненого правопорушення.

Дані обставини і стали підставою для звернення позивачки з відповідним позовом до суду.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Разом з цим згідно із ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ці обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до вимог ст.293 КпАП України і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із норм Конституції України, принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та повноважний згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.293 КпАП України скасувати постанову і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.88 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» вказано, що встановлений законом порядок розгляду скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення є важливою гарантією забезпечення законності в діяльності органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, захисту прав громадян та посадових осіб, запобігання правопорушенням, ефективним засобом виховання поваги до закону прав і свобод, честі й гідності інших людей.

Таким чином, встановлено, що постанова № 9 від 23.06.2020 року адміністративної комісії виконавчого комітету Затоківської селищної ради винесена з порушенням вимог ст. 278 КУпАП, а саме: під час розгляду справи не з`ясовано чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення, чи сповіщено особу, яка бере участь у розгляді справи про час та місце її розгляду та чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Відповідно до ч.1 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог ОСОБА_1 до Затоківської СР про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Крім того, позивачка просить стягнути на її користь з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.

Відповідно до ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається, в матеріалах справи перебуває квитанція № 38 від 16.10.2020 року та акт виконаних робіт № 1 від 16.10.2020 року, про оплату ОСОБА_1 послуг про надання правової допомоги (складання та подання до суду позовної заяви про визнання протиправної та скасування постанови про адміністративне правопорушення та представництво інтересів на засіданні суду), у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. (а.с.15-16).

Таким чином, дослідивши вищезазначені документи по оплаті витрат на правову допомогу встановлено, що позивачкою відповідно до вимог ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України, надані належні докази щодо обсягу наданих їй представником послуг і виконаних робіт та їх сплаченої вартості; докази, які підтверджують здійснення її представником відповідних витрат; детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У зв`язку з цим, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 до Затоківської СР про стягнення на її користь з виконавчого комітету Затоківської СР витрат на правову допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 245, 251, 252, 286, 293, Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 7, 77, 134, 139, 242, 286, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Затоківської селищної ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову № 9 від 23.06.2020 року адміністративної комісії при виконавчому комітеті Затоківської селищної ради у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за ст. 152 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Стягнути з виконавчого комітету Затоківської селищної ради на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з виконавчого комітету Затоківської селищної ради на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень, 80 (вісімдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду у відповідності до ст.286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя В.В. Мишко