Справа № 640/26035/19
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,

секретаря Ткаченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департамента персонала, організації освітньої та наукової діяльності про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департамента персонала, організації освітньої та наукової діяльності (далі відповідач, Департамент персонала МВС України) про визнання протиправними дій посадових осіб відповідача, які виразилися у прирівняні посади головного оперативного уповноваженого інспектора відділу оперативного розшуку та документування 1-го міжрегіонального управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС, яку займав позивач, до посади головного оперуповноваженого апарату Національної поліції, відповідно пункта 24 розділа 1 Переліка посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що прирівнюються посадам поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 17лютого 2017 року №138 (далі Перелік №138), зобов`язання прирівняти посаду головного оперативного уповноваженого інспектора відділу оперативного розшуку та документування 1-го міжрегіонального управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки ГУБОЗ МВС до посади начальника відділу, відповідно пункта 18 розділа 1 Переліка №138, а також виготовити та направити нову Довідку про розмір грошового забезпечення з урахуванням вищевикладених обставин про фактичний розмір грошового забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем безпідставно прирівняно посаду, яку він займав перед звільненням з органів внутрішніх справ України до посади, наведеної у пункті 24 Переліка №138, оскільки його посада відноситься до пункта 18 цього Переліка. Таке помилкове прирівняння мало наслідком подання довідки для проведення перерахунку пенсії з недостовірними даними.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування місцевим судом всіх обставин справи, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що місцевим судом не надано правової оцінки діям відповідача щодо направлення до органа Пенсійного фонду України документів з недостовірними даними, ненадання відповіді на звернення, посилання на неуснуючі накази Міністерства внутрішніх справ України на обґрунтування своєї позиції. Також місцевим судом не наведено обґрунтування висновка про правильність прирівняння посади позивача до посади, зазначеної у пункті 24, а не 18 Переліка №138.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошує, що прирівняння посади, з якої було звільнено позивача, проведено із дотриманням вимог наказа Міністерства внутрішніх справ України від 17 лютого 2017 року №138 з урахуванням розміра посадового оклада та функціональних (посадових) обов`язків. Зазначає, що повноваження ГУБОЗ МВС України на даний час виконує Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, який є його територіальним підрозділом.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження згідно пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що позивач з проходив службу у МВС України та 31 липня 2007 року був звільнений зі служби через хворобу.

Останнім місцем проходження служби у позивача була посада головного оперативного уповноваженого інспектора відділу оперативного розшуку та документування 1-го міжрегіонального управління внутрішньої безпеки Департамента внутрішньої безпеки Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України (далі ДВБ ГУБОЗ МВС України).

У липні 2019 року представник позивача звернувся до Департамента персонала, організації освітньої та наукової діяльності МВС України з адвокатським запитом про надання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахування пенсії позивача.

Листом від 22 липня 2019 року Департамент повідомив, що ліквідаційною комісією ГУ МВС України в м. Києві підготовлено довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача та надіслано її до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

29 липня 2019 року представник позивача звернувся до Департамента з адвокатським запитом про надання інформації щодо правових підстав прирівняння посади позивача до посади головного оперуповноваженого ГУ НП у м. Києві.

Листом від 01 серпня 2019 року Департамент повідомив, що ліквідаційною комісією ГУ МВС України в м. Києві помилково в розділі «прирівняна посада поліцейського» була зазначена посада «головний оперуповноважений ГУ НП у м. Києві», проте, розмір посадового окладу та премії визначено вірно. З метою виправлення допущеної описки, Департаментом виготовлено та надіслано до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нову довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача з зазначенням посади «головний оперуповноважений Апарата Національної поліції».

У вересні 2019 представник позивача звернувся до Департамента з адвокатськими запитами щодо правомірності прирівняння посади позивача до посади головного оперуповноваженого Апарата Національної поліції.

Листами від 12 та 25 вересня 2019 року Департамент повідомив, що згідно з пунктом 24 розділа І Переліка №138 посада головного оперуповноваженого - інспектора відділу оперативного розшуку та документування і міжрегіонального управління внутрішньої безпеки ДВБ ГУБОЗ МВС України (з посадовим окладом 1300,00 грн.), з якої звільнено позивача з органів внутрішніх справ, прирівняна до посади головного оперуповноваженого апарату Національної поліції з посадовим окладом 3000,00 грн.

Уважаючи таку бездіяльність протиправною, ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до суду.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що посада, з якої було звільнено позивача, у Переліку №138 відсутня, а тому відповідач обґрунтовано виходив з розміра посадового оклада та функціональних обов`язків по посадам, передбаченим у такому Переліку.

Надаючи оцінки спірним правовідносинам, колегія суддів уважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2262-ХІІ).

Згідно з частиною 3 статті 63 цього Закону перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядка проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45, під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням. Відповідною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена.

На час видання наказа про звільнення позивача з органів внутрішніх справ був чинним наказ Міністерства внутрішніх справ України №190 від 25 лютого 2004 «Про нормативне забезпечення організаційно-штатної роботи», яким було затверджено структуру органів внутрішніх справ і внутрішніх військ МВС України.

Відповідно до пункта 6.1 Додатка 2 зазначеного наказа до структури центрального апарату МВС України входив Департамент внутрішньої безпеки (на правах управління).

Також у відповідний період був чинним наказ Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження штатів підрозділів внутрішньої безпеки» № 615 від 30.05.2004, яким затверджено штат управлінь, відділів внутрішньої безпеки з оперативного обслуговування органів і підрозділів внутрішніх справ в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті (підпорядкованих ДВБ ГУБОЗ МВС України).

З наведених актів вбачається, що на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ підрозділи внутрішньої безпеки, в тому числі й відділ оперативного розшуку управління внутрішньої безпеки ДВБ ГУБОЗ МВС України, входив до штата центрального апарату Міністерства внутрішніх справу України, а не до Департамента внутрішньої безпеки, як окремого управління центрального апарата.

Отже, на момент звільнення позивач займав посаду головного оперуповноваженого інспектора, а не головного оперуповноваженого інспектора ДВБ.

Твердження позивача про те, що судом не надано правової оцінки діям відповідача в частині подання до органа Пенсійного фонду України довідок з однаковими номерами, але різними датами, а також бездіяльності в частині ненадання відповіді на звернення позивача, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки предметом оскарження виступали дії відповідача щодо правильності визначення посади поліцейського, до якої прирівнюється посада, яку займав позивач в органах внутрішніх справ на момент звільнення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.М. Кузьмишина

О.Є. Пилипенко