Справа № 405/2757/20 (2-а/405/87/20)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2020-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 405/2757/20 (2-а/405/87/20)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В. ,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 липня 2020 року у справі №405/2757/20 (2-а/405/87/20) за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Лопати Віталія Сергійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії поліцейського 3 роти 1 батальйону УПП в Кіровоградській області капрала поліції Лопати Віталія Сергійовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;

- скасувати постанову ЕАК № 2485709 від 04.05.20120 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України та накладено адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.;

- закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 липня 2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Лопати Віталія Сергійовича, пов`язані з притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2485709 від 04.05.2020 року, винесену поліцейським 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Лопатою Віталієм Сергійовичем відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Справу про адміністративне правопорушення закрито.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ст. 313 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2485709 від 04.05.2020, прийнятою поліцейським 3 роти 1 батальйону УПП в Кіровоградській області капралом поліції Лопатою В.С., відносно ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 04.05.2020 року о 15 год.16 хв. в м.Кропивницькому, по вул. Мурманська, 8, ОСОБА_1 під час керування автомобілем ЗАЗ Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі полісу цивільно-правової відповідальності власників ТЗ, чим порушив п. 2.1 г Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням, отже відповідно до п.13.1 ст.13 Закону України Про обов`язкове страхування цивілно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ТЗ.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно Правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Відповідно до п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб;

ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до частини першої статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до вимог пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм належними транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 27.05.2015 року, та звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Разом з тим, рішенням Конституційний Суд України від 23 грудня 2014 року №7-рп/2014 щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України № 1961-ІУ від 01 липня 2004 року визначив, що транспортними засобами, що належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди, тощо).

Відповідно до пункту 2.2 ПДР власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується учасниками справи, що ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ Lanos , д.н.з. НОМЕР_1 ,, який не належить йому на праві власності, однак мав при собі свідоцтво про реєстрацію автомобіля, а отже керував та володів ним на законній підставі.

Наведені обставини свідчать про необґрунтованість доводів відповідача про порушення позивачем вимог п.2.1 "г", що вказує на безпідставність притягнення позивача до відповідальності згідно за ч. 1 ст. 126 КУпАП та протиправність спірної постанови.

Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 05 квітня 2018 року у справі №686/17029/17, від 15 березня 2019 року у справі №363/1097/17.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. ст. 272, 286, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 липня 2020 року у справі №405/2757/20 (2-а/405/87/20) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко