Справа № 480/5526/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 р.Справа № 480/5526/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

за участю: секретаря судового засідання - Губарєвої В. А.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Давиденко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року (суддя Опімах Л.М.; м. Суми; повний текст рішення складено 26.05.2020) по справі № 480/5526/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі по тексту також - відповідач, ГУНП в Сумській області) в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати п. 1 Наказу № 2135 від 25.11.2019 року "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Сумського РВП" про застосування до капітана поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого, слідчого відділення Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 441о/с "По особовому складу" від 25.11.2019 року, Головного управлінні Національної поліції в Сумській області щодо звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого, слідчого відділення Сумського районного відділу поліції ГУН1І в Сумській області, з 25 листопада 2019 року;

- поновити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ІГШ НОМЕР_1 ) на посаді старшого слідчого, слідчого відділення Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області та стягнути на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 25.11.2019 по час винесення судом рішення по справі.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивач не вчиняв дисциплінарного проступку та в своїй діяльності постійно дотримувався Присяги поліцейського і всіх нормативних актів, які він повинен був дотримуватись при службі в поліції, порушень законодавства з його боку не було. Вказує, що в ході судового розгляду судом не в повній мірі були досліджені пояснення ОСОБА_1 та його представника. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що ОСОБА_1 до кримінального провадження щодо якого провадилось розслідування не має жодного відношення, про обізнаність злочинної діяльності ОСОБА_2 позивачу нічого не відомо, натомість висновком службового розслідування чітко зазначено, що позивач був обізнаний та вживав заходи спрямовані на не притягнення до відповідальності підозрюваного. При цьому, у висновку службового розслідування не зазначено та не підтверджено належними доказами яким чином позивачем вживалися заходи для не притягнення підозрюваного до відповідальності. Також позивач зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено в повній мірі того факту, що вказане в висновку службового розслідування мало місце розголошення не встановленими особами підозрюваному ОСОБА_3 інформації з кримінального провадження, якщо ці особи не встановлені, то яким чином було встановлено, що інформація надавалася ОСОБА_1 . Крім того, позивач зазначає, що службове розслідування було проведено з грубим порушенням процесуальних норм, оскільки позивача не було ознайомлено із матеріалами проведеного службового розслідування, під час службового розслідування не здійснено повного, всебічного та об`єктивного уточнення причин та умов подій, не з`ясовано наявність вини та причинний зв`язок між діями та наслідками. Таким чином, позивач вважає, що його звільнення зі служби в поліції є незаконним і таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області від 25.11.2019 №2135 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни та застосовано стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

На підставі цього наказу наказом від 25.11.2019 по особовому складу №441 о/с позивача звільнено зі служби в поліції з посади старшого слідчого відділення Сумського районного відділу поліція ГУНП в Сумській області. ( а.с. 172-176, 178).

Вказані рішення прийняті за матеріалами службового розслідування, результати якого викладені у висновку від 22.11.2019, затвердженому начальником ГУНП в Сумській області 22.11.2019 ( а.с.156-171).

Вважаючи вищезазначені накази відповідача протиправними, а своє звільнення незаконним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час проведення службового розслідування інформація щодо можливих порушень позивачем службової дисципліни знайшла своє підтвердження, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржені позивачем накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни та про звільнення позивача зі служби в поліції прийняті у відповідності до вимог закону та відповідають критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак є правомірними та не підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), ч.2 ст.19 якого закріплено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Частиною 1 статті 7 Закону №580-VIII визначено підстави звільнення поліцейських зі служби в поліції.

Зокрема, п. 6 ч. 1 цієї статті визначає як підставу звільнення - реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Як зазначено у наказі відповідача від 25.11.2019 № 441 о/с, позивача звільнено за п. 6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Так, Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції (далі - Дисциплінарний статут), у преамбулі якого вказано, що цей статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Cлужбова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

Частиною 2 цієї статті встановлено, що поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Водночас, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст.12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно із статтею 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 19 Дисциплінарного статуту обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку.

Відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови (частина третя статті 18 Дисциплінарного статуту).

Згідно частин 7, 8 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Приписи частин 1, 2 статті 22 Дисциплінарного статуту визначають, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

Отже, у разі вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, до нього, на підставі службового розслідування, проведеного з дотриманням процедури проведення, у разі наявності підстав, застосовується певний вид дисциплінарного стягнення, що обов`язково повинно відповідати характеру та значимості проступку, з дотриманням принципу пропорційності до вчиненого порушення та шкоди, завданої внаслідок здійснення такого проступку.

Порядок проведення службового розслідування затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі - Порядок №893).

При цьому, п.1 Розділу 2 Порядку №893 визначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Пунктом 4 розділу 2 Порядку №893 закріплено, що у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).

Згідно пунктів 2-5 розділу 6 Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія. У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження). У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи.

У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Таким чином, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Як вбачається з висновку службового розслідування відносно позивача, в його діях встановлено порушення службової дисципліни, що виразилося у вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції України, не повідомленні найближчого органу поліції про безпосереднє виявлення подій, що загрожують особистій та публічній безпеці, перешкоджання проведенню службового розслідування, порушення обов`язку щодо дотримання службової дисципліни, що призвело до порушення завдань та обов`язків визначених пунктом 13 розділу 2 посадової інструкції, Присяги працівника поліції, текст якої закріплено статтею 64 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 2 частини 1, частини 2 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", пункту 5 розділу І, абзаців 1, 2 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Так, службовим розслідуванням встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП здійснюється досудове розслідування кримінального провадження від 27.03.2019 № 0000896 за ч. 2 ст. 307 КК України, підозрюваними у якому є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Під час проведення процесуальних та негласних слідчих (розшукових) дій в межах зазначеного кримінального провадження було зафіксовано ряд обставин, що можуть свідчити про обізнаність поліцейських ГУНП в Сумській області про злочинну діяльність підозрюваних у кримінальному провадженні, пов`язану із незаконним розповсюдженням наркотичних засобів та психотропних речовин, а також про порушення поліцейськими ГУНП, у тому числі і ОСОБА_1 , вимог ЗУ «Про Національну поліцію» та Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Цим же рапортом повідомлялось, що 18.10.2019 в період часу з 18.44 год. до 21.21 год. проведено обшук за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_2 , у ході якого виявлено та вилучено 24 пакунки з порошкоподібною речовиною зовні схожою на психотропну речовину «амфетамін», 5 пакунків з кристалічною речовиною зовні схожою на особливо небезпечну психотропну речовину «Альфа-РУР», 95 пакунків з рослинною речовиною, зовні схожою на особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», а також пристрій для його вживання шляхом паління.

Безпосередньо в ході обшуку було встановлено, що в зазначеній квартирі разом з підозрюваним ОСОБА_2 , проживає ОСОБА_1 , який є родичем останнього та, судячи з результатів проведених негласних слідчих (розшукових) дій, був обізнаний про злочинну діяльність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , пов`язану з незаконним розповсюдженням наркотичних засобів та психотропних речовин, однак не вжив жодних заходів щодо її викриття та припинення. Більш того, ОСОБА_1 , згідно результатів проведених НСРД, навпаки вживав заходів спрямованих на не притягнення ОСОБА_3 до відповідальності.

Як встановлено службовим розслідуванням, 18.10.2019 о 14:40 ОСОБА_1 телефонував старшому оперуповноваженому в ОВС УПН ГУНП майору поліції ОСОБА_5 та цікавився чи не їде останній до м. Путивль та чи відомий йому ОСОБА_3 . Фактично на той час ОСОБА_1 було відомо про можливе вчинення відносно ОСОБА_3 протиправних дій, а саме можливе викрадення останнього та те, що його везуть саме в м. Путивль. Незважаючи на це, у порушення ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 , як поліцейський, заходів до повідомлення про вказаний факт чергової служби поліції не вжив. До того ж, ОСОБА_1 не вжив заходів щодо викриття протиправної діяльності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , незважаючи те, що був обізнаний з цим, що підтверджується встановленими у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000896 обставинами.

Крім того, 13.11.2019 о 09.17 год. виявлено факт перебування ОСОБА_1 на робочому місці в Сумському РВП з ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння очей, поведінка, яка не відповідає обставинам, виражене тремтіння пальців рук) про що складено відповідний рапорт та видане направлення для проходження медичного огляду. Від проходження медичного огляду ОСОБА_1 відмовився.

15.11.2019 ОСОБА_1 запропоновано надати пояснення з приводу його можливої причетності до незаконного обігу наркотичних речовин, їх вживання, про його обізнаність щодо злочинної діяльності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та про можливу причетність до цього інших поліцейських, проте ОСОБА_1 відмовився, посилаючись на положення ст. 63 Конституції України.

Надаючи оцінку обставинам, встановленим в ході службового розслідування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не підтверджено наявність в діях позивача дисциплінарного проступку, який, на думку відповідача, полягав у тому, що ОСОБА_1 13.11.2019 о 09.17 год. перебував на робочому місці в Сумському РВП з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився пройти медичний огляд, оскільки, цього ж дня позивач пройшов такий огляд, відповідно до якого ознак сп`яніння у нього не виявлено, що підтверджується висновком від 13.11.2019, складеному об 11.05 год (т. 1 а.с. 32).

Разом з тим, матеріалами службового розслідування доведено факт порушення позивачем службової дисципліни, а саме, що позивач був обізнаний з протиправною поведінкою ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та з останнім обговорював можливість неправомірної винагороди третім особам. Зазначене підтверджується наданим відповідачем протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем), а також поясненнями старшого оперуповноваженого в ОВС УПН ГУНП майора поліції ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 81-82, 134-147).

Такі дії та поведінка поліцейського суперечать нормам законодавства, що регулює порядок проходження служби в Національній поліції України.

Так, відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Основні обов`язки поліцейського визначені статтею 18 цього Закону, серед яких обов`язок неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського. Текст Присяги закріплений у статті 64 Закону, відповідно до якої особа, яка вступає на службу в поліції усвідомлює свою високу відповідальність, присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Як зазначено вище, сутність службової дисципліни в Національній поліції визначає Закон України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" ч. 3 ст. 1 якого встановлено, що службова дисципліна крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського серед іншого: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Правила етичної поведінки поліцейського, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 №1179.

Пунктом 5 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських закріплено, що поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України "Про Національну поліцію", інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Пунктом 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Відтак, поліцейський зобов`язаний виконувати свою професійну діяльність у межах, встановлених чинним законодавством, вчиняти тільки ті дії, які передбачені чинним законодавством. Одним із стримувань від порушення цього принципу є встановлення щодо поліцейських низки обмежень, які спрямованні на забезпечення саме законності у діяльності органів поліції.

Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.

Проступком, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, є дія чи бездіяльність, яка хоча і не є злочинною, але за своїм характером несумісна з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання ним своїх службових обов`язків, грубе порушення загальноприйнятих норм і правил поведінки, що принижує авторитет державної служби Національної поліції.

Саме така поведінка позивача виявлена в ході негласних слідчий дій у кримінальному провадженні та підтверджена в ході службового розслідування відносно позивача.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на передчасність висновків службового розслідування з огляду на відсутність обвинувального акту по кримінальному провадженню, оскільки наявність або відсутність обвинувального акту, не є перешкодою для вирішення питання щодо застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Варто зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушення, зафіксовані у висновку службового розслідування, у своїй сукупності свідчать про вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни, несумісного з продовженням служби у поліції. Склад дисциплінарного проступку у діях позивача був встановлений службовим розслідуванням на підставі доказів та пояснень опитуваних службових осіб, та знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Щодо посилань позивача на порушення його права позивача на ознайомлення з матеріалами службового розслідування, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 18 Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Вказана норма передбачає право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи, разом з тим, жодних доказів того, що позивач звертався до дисциплінарної комісії із відповідною заявою під час проведення службового розслідування до суду не надано, так як і не надано доказів відмови відповідача в наданні матеріалів дисциплінарної справи на ознайомлення. Натомість, матеріалами справи підтверджено, що позивача ознайомлено з матеріалами службового розслідування та надано їх копії за заявою позивача від 26.11.2019, тобто вже після проведення службового розслідування та прийняття оскаржених у цій справі рішень (т. 1 а.с. 180-181).

Відповідно до ч.7,8 ст.19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

З огляду на встановлені у справі обставини колегія суддів вважає, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним, оскільки під час проведення службового розслідування інформація щодо можливих порушень службової дисципліни знайшла своє підтвердження.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області від 25.11.2019 №2135 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказ від 25.11.2019 по особовому складу №441 о/с, яким позивача звільнено зі служби в поліції з посади старшого слідчого відділення Сумського районного відділу поліція ГУНП в Сумській області прийняті у відповідності до вимог закону та відповідає критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак є правомірними та не підлягають скасуванню.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року по справі № 480/5526/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 17.12.2020 року