Справа № 380/3472/20
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року справа №380/3472/20

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Баранська М.Р.,

за участю:

представник позивач ОСОБА_1 ,

представник відповідача Могилевський А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_3 про визнання нечинним наказу,-

в с т а н о в и в:
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 генера-майора ОСОБА_3 , в якому просить суд визнати нечинним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2020 № 30 в частині притягнення старшого авіаційного техніка групи зберігання авіаційної техніки військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_4 до дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність (п. 9 наказу) та в частині накладення на позивача обмеженої матеріальної відповідальності (п. 15 наказу).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в результаті перевірки технічного стану літаків встановлено недостачу 116 найменувань різних блоків до літаків МІГ-29. Відтак, наказом командира військової частини призначено службове розслідування. Позивач заначає, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. Визначальною ознакою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є встановлення його вини у тому, що було здійснено крадіжку 160 блоків на літаках МІГ-29 під час несення ним служби патрульним по стоянці авіаційної техніки. ОСОБА_2 , вважає, що при проведенні службового розслідування були порушені його права, таке проведено не повно та не всебічно, а при накладенні на нього дисциплінарного стягнення не було враховано обставини вчинення правопорушення, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. Звертає увагу, що чергування у військовій частині НОМЕР_2 організовано таким чином, що патрульні для несення служби но стоянці авіаційної техніки заступають з 9.00 год. і несуть службу одноособово протягом 24-х годин до 9.00год. ранку наступного дня. Організація несення служби патрульним з охорони техніки, не забезпечувала можливості надійної охорони техніки, а відтак, саме організація охорони командиром Військової частини НОМЕР_2 , є виною неналежної охорони, що призвело до крадіжки. Матеріалами розслідування не встановлено обставин дій позивача під час здійснення патрулювання, які призвели до крадіжки військового майна. Крадіжка блоків відбулася й була виявлена за час чергування іншого військовослужбовця 26.02.2020 року і саме він здійснив доповідь по команді про події, в той час, коли позивач заступив на чергування 27.02.2020. Позивач також звертає увагу, що його притягнуто до дисциплінарної, а також матеріальної відповідальності. Звертає увагу, що для притягнення особи до матеріальної відповідальності повинно бути встановлено причинно-наслідковий зв`язок між шкодою завданою та діями позивача.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву від 07.07.2020 (вх. № 33521), у якому зазначає, що при проведенні службового розслідування до позивача було доведено положення статті 63 Конституції України та роз`яснено, що він не несе відповідальності за відмову давати пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів коло, яких визначається законом; права та обов`язки осіб, що визначені в Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 (зі змінами), підстави проведення службового розслідування, що підтверджується його підписом в бланку отримання пояснень від 26.03.2020 в матеріалах службового розслідування. Вказує, що у разі виявлення будь-яких прикмет, що вказують на можливості несанкціонованого проникнення на об`єкт, патрульний повинен негайно про це повідомити черговому військової частини. При прийомі-передачі чергування патрульні старої та нової зміни зобов`язані здійснити обхід території з метою виявлення недоліків, надалі розписуються в журналі приймання- передавання повітряних суден (об`єктів інженерно-авіаційної служби) та зазначають виявлені недоліки (у разі їх наявності). Відповідно до розпорядку несення служби добовим нарядом патруля, патрульний з 09.00 год - 09.30 год здійснює прийом-передачу чергування, 09.30 - 09.40 здійснює доповідь черговому частини, про прийом чергування, та доповідає про стан справ на стоянках черговому частини кожні 2 години. За таких умов вважає, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2020 № 30 в частині притягнення старшого авіаційного техніка групи зберігання авіаційної техніки військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_4 до дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність (п. 9 наказу) та в частині накладення на позивача обмеженої матеріальної відповідальності (п. 15 наказу) винесено правомірно.

Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши вступне слово представника позивача та представника відповідачів, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 50 ад «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування по факту незадовільної організації зберігання авіаційної техніки, яка зберігається у військовій частині НОМЕР_2 , нестачі обладенання чотирьох літаків МиГ -29, з метою уточнення причин та умов, що сприяли вскриттю літаків та нестачу обладняння чотирьох літаків МиГ -29 та встановлення винних посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , ступеня їх вини. Для проведння службового розслідування призначено комісію у складі: голови комісії - начальника озброєння - заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_5 , членів комісії: начальника інженерно-авіаційної служби - заступника начальника авіації з інженерно-авіаційної служби військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 , старшого офіцера авіаційно-технічної служби озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 , офіцера відділення служби військ відділу безпеки військової служби військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_8 .

За наслідками проведеного службового розслідування комісією складено акт службового розслідування від 18.03.2020 № 7/акт, відповідно до якого в ході проведеного службового розслідування встановлено що 26.02.2020 близько 15.30 год капітаном ОСОБА_9 , який виконував обов`язки патрульного по стоянці авіаційної техніки Військової частини НОМЕР_2 , під час обходу території було виявлено зірвані пломби та пошкодження технологічних люків на літаках МиГ-29 бортові №№ 01, 08, 37, 41. Про вказаний факт капітан ОСОБА_9 здійснив доповідь лише о 16.30 год 27.02.2020 у військову частину НОМЕР_2 . В свою чергу командир військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_10 доповів командуванню військової частини НОМЕР_1 . З метою перевірки наявності блоків та агрегатів авіаційної техніки 28.02.2020 комісією Військової частини НОМЕР_3 у кількості шість військовослужбовців під керівництвом начальника інженерно - авіаційної служби - заступника начальника авіації з інженерно-авіаційної служби військової частини НОМЕР_1 було проведено повну перевірку зазначених літаків з оформленням актів технічного стану, актів огляду та прийняття під охорону та виявлено нестачу комплектуючих деталей. Загальна кількість викраденого майна становить 116 найменувань. Загальна вартість викраденого військового майна, враховуючи ступінь зносу та категорійність, попередньо становить 2 003 554, 38 грн.

Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення згідно акту службового розслідування визначено:

- порушення в організації внутрішньої служби військової частини НОМЕР_2 щодо порядку охорони та зберігання військового майна;

- низька укомплектованість особовим складом військової частини НОМЕР_2 до несення патрульної служби на стоянці зберігання авіаційної техніки призначався один військовослужбовець, що не забезпечувало надійної охорони та оборони;

- відсутність засобів технічної охорони;

- використання не пристосованої території для стоянки зберігання авіаційної техніки (використовується територія ДП ЛДАРЗ), що не дає можливості належним чином та в повному обсязі обладнати місце зберігання авіаційної техніки згідно керівних документів. Окрім того, командування військової частини НОМЕР_2 ніяких дієвих заходів щодо врегулювання та вирішення вказаного питання не вживало;

- неналежне виконання службових обов`язків, зокрема, патрульним стоянки авіаційної техніки старшим авіаційним техніком групи зберігання авіаційної техніки військової частини НОМЕР_2 старшим лейтенантом ОСОБА_2 , порушення ним вимог статей 17, 291 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо не надання доповіді про подію, що сталася під час несення служби черговому військової частини та незадовільне несення патрульної служби.

На підставі акту службового розслідування від 18.03.2020 № 7/акт 19.03.2020 командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ № 30 «Про результати службового розслідування», відповідно до якого, зокрема, за неналежне виконання службових обов`язків під час несення служби патрульним по стоянці авіаційної техніки, порушення вимог статей 17, 291 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо не надання доповіді про події, що сталися під час несення служби черговому військової частини, старшого авіаційного техніка групи зберігання авіаційної техніки військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_2 попереджено про неповну службову відповідність (пункт 9 наказу); неналежне виконання службових обов`язків, не вжиття належних заходів, передбачених законодавством щодо запобігання розкраданню військового майна, внаслідок чого було завдано шкоду державі, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду завдану державі» від 03.10.2019, притягнуто до обмеженої відповідальності старшого авіаційного техніка групи зберігання авіаційної техніки військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_2 в розмірі п`ятнадцять прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб (пункт 15 наказу).

Не погоджуючись із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2020 № 30 в частині притягнення старшого авіаційного техніка групи зберігання авіаційної техніки військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_4 до дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність (п. 9 наказу) та в частині накладення на позивача обмеженої матеріальної відповідальності (п. 15 наказу), позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються, як цим Законом, так і відповідними положеннями про проходження військової служби та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Цим Статутом керуються усі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Відповідно до статті 5,6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Згідно з 1 ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Згідно з статтею 172 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Згідно з ст. 261 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України цсі військовослужбовці добового наряду повинні твердо знати, неухильно й сумлінно виконувати свої обов`язки, наполегливо домагаючись додержання розпорядку дня та правил внутрішнього порядку.

Без дозволу чергового частини військовослужбовці добового наряду не мають права припиняти чи передавати будь-кому виконання своїх обов`язків.

Про всі події, що сталися під час несення служби, а також обставини, які викликали зміни в порядку несення служби, військовослужбовці добового наряду повинні негайно доповідати черговому військової частини та своїм командирам (начальникам).

Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), що визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Відповідно до положень cт. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до cт. 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з cт. 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана, г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь: є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Згідно вимог статуту командир полку щодо підлеглих офіцерів має право: а) робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану; б) попереджувати про неповну службову відповідність.

Відповідно до статті 83, абзацу 1 статті 84, абзацу 1 та 3 статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині). Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Відповідно до ст. 86 Дисциплінарногго Статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно з ст. 87 Дисциплінарного Статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці.

Відповідно до ст. 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку. Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 затверджено Порядкок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (ділі - Порядок № 608)

Згідно п. 1 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

За приписами п. 2 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, мають право, зокрема,

запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування);

отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані);

з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування;

за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді;

ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування;

Відповідно до п. 1 розділу IV Порядку № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

знати підстави проведення службового розслідування;

бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);

оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Аналіз вимог Дисциплінарного статуту дає підстави для висновку, що підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Суд зазначає, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває в площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.

Водночас реалізація таких повноважень здійснюється суб`єктом накладення дисциплінарного стягнення з певними обмеженнями.

Так, положеннями статті 86 Дисциплінарного статуту передбачено, що вид дисциплінарного стягнення суб`єктом його накладення обирається з обов`язковим урахуванням характеру та обставин учинення правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки військовослужбовця.

Водночас, адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Суд зазначає, що положення наведеного законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, не містить жодних застережень щодо необхідності дотримання послідовності при застосуванні до осіб дисциплінарних стягнень, а передбачають необхідність застосування до особи, якою вчинено дисциплінарний проступок, дисциплінарного стягнення, співрозмірного з вчиненим нею проступком та з урахуванням обставин його скоєння.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 816/70/16.

Наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності повинен містити обставини вчинення допущеного військовослужбовцем проступку, підстави прийняття рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності із обґрунтуванням обрання певного виду стягнення, який застосовується до порушника, з урахуванням передбачених у Дисциплінарному статуті Збройних Сил України обставин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 813/1953/17.

Судом встановлено, що на підставі акту службового розслідування від 18.03.2020 № 7/акт 19.03.2020 командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ № 30 «Про результати службового розслідування», відповідно до якого, зокрема, за неналежне виконання службових обов`язків під час несення служби патрульним по стоянці авіаційної техніки, порушення вимог статей 17, 291 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо не надання доповіді про події, що сталися під час несення служби черговому військової частини, старшого авіаційного техніка групи зберігання авіаційної техніки військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_2 попереджено про неповну службову відповідність (пункт 9 наказу).

Проте, відповідно до оскаржуваного наказу у ньому не вказано обставини вчинення допущеного ОСОБА_2 проступку, підстави прийняття рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності із обґрунтуванням обрання виду стягнення з урахуванням передбачених у Дисциплінарному статуті Збройних Сил України обставин.

Так, підставою для дисциплінарної відповідальності є невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини військовослужбовця, з`ясовуються відповідним командиром самостійно або під час службового розслідування і повинні бути відображені у відповідному наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Суд вказує, що отримання письмових пояснень є правом, а не обов`язком особи, яка проводить службове розслідування.

Проте, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 50ад «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування по факту незадовільної організації техніки яка зберігається у військовій частині НОМЕР_2 , нестачі обладенання чотирьох літаків МиГ -29, з метою уточнення причин та умов, що сприяли вскриттю літаків та нестачу обладняння чотирьох літаків МиГ -29 та встановлення винних посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , ступеня їх вини.

За наслідками проведеного службового розслідування комісією складено акт службового розслідування від 18.03.2020 № 7/акт.

На підставі акту службового розслідування від 18.03.2020 № 7/акт 19.03.2020 командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ № 30 «Про результати службового розслідування» відповідно до якого, зокрема, ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Проте, суд вказує, згідно матеріалів проведеного службового розслідування, після складення акту службового розслідування та винесення оскаржуваного наказу «Про результати службового розслідування» надано пояснення, а саме пояснення командира війської частини ОСОБА_10 надано 27.03.2020, пояснення начальника продовольчої та речової служби ОСОБА_11 надано 26.02.2020, помічника начальника штабу ОСОБА_12 надано 26.03.2020, начальника групи зберігагання авіаційної техніки ОСОБА_9 надано 27.03.2020, начальника метеорологічної служби ОСОБА_13 надано 27.03.2020.

Суд вказує, що пояснення ОСОБА_2 також надано 26.03.2020, тобто після складення акту службового розслідування та винесення оскаржуваного наказу «Про результати службового розслідування».

Таким чином, суд дійшов висновку, що при проведенні службового розслідування особи, що проводили службове розслідування, а відповідно командир Військової частини НОМЕР_1 при винесенні оскаржуваного наказу в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не дотрималсиь вимог законодавства щодо вжиття всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення.

Окрім того судом встановлено, що згідно з винесеним наказомм № 30 «Про результати службового розслідування» ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання службових обов`язків під час несення служби патрульним по стоянці авіаційної техніки, порушення вимог статей 17, 291 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо не надання доповіді про події, що сталися під час несення служби черговому військової частини.

Проте, суд вказує, що за наслідками проведеного службового розслідування комісією складено акт службового розслідування від 18.03.2020 № 7/акт, відповідно до якого в ході проведеного службового розслідування встановлено, що 26.02.2020 близько 15.30 год капітаном ОСОБА_9 , який виконував обов`язки патрульного по стоянці авіаційної техніки Військової частини НОМЕР_2 , під час обходу території було виявлено зірвані пломби та пошкодження технологічних люків на літаках МиГ-29 бортові №№ 01, 08, 37, 41. Про вказаний факт капітан ОСОБА_9 лише о 16.30 год 27.02.2020 здійснив доповідь у військову частину НОМЕР_2 . В свою чергу командир військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_10 доповів командуванню військової частини НОМЕР_1 . З метою перевірки наявності блоків та агрегатів авіаційної техніки 28.02.2020 комісією Військової частини НОМЕР_3 у кількості шість військовослужбовців під керівництвом начальника інженерно - авіаційної служби - заступника начальника авіації з інженерно-авіаційної служби військової частини НОМЕР_1 було проведено повну перевірку зазначених літаків з оформленням актів технічного стану, актів огляду та прийняття під охорону та виявлено нестачу комплектуючих деталей. Загальна кількість викраденого майна становить 116 найменувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 27.02.2020 по 28.02.2020 перебував у добовому наряді патрульним стоянки авіаційної техніки військової частини НОМЕР_2 .

Косісією під час службового розслідування встановлено, згідно акту службового розслідування від 18.03.2020 № 7/акт, що 26.02.2020 близько 15.30 год саме капітаном ОСОБА_9 , який виконував обов`язки патрульного по стоянці авіаційної техніки Військової частини НОМЕР_2 , під час обходу території було виявлено зірвані пломби та пошкодження технологічних люків на літаках МиГ-29 бортові №№ 01, 08, 37, 41.

Згідно оскаржуваного наказу не є за мовживе встановити про що саме ОСОБА_2 не надав доповіді про події, що сталися під час несення служби черговому військової частини, не можливо встановити обставин вчинення проступку.

Окрім накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 , згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2020 № 30 «Про результати службового розслідування» за неналежне виконання службових обов`язків, не вжиття належних заходів, передбачених законодавством щодо запобігання розкраданню військового майна, внаслідок чого було завдано шкоду державі, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду завдану державі» від 03.10.2019, його притягнуто до обмеженої відповідальності в розмірі п`ятнадцять прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб (пункт 15 наказу).

За приписами вимог частини 1 статті 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду завдану державі» особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.

Згідно статті 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду завдану державі» підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

Суд вказує, що службовим розслідування не підтверджено вини саме позивача у втраті військового майна, окрім того не встановлено причинного зв`язоку між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою.

Відповідач не довів вини саме позивача як підстави для його притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності.

Хоча ухвалення відповідного рішення перебуває у площині дискреційних повноважень відповідного командира (начальника), таке рішення повинно бути обґрунтованим і відповідати вимогам закону, а адміністративний суд, у свою чергу, в порядку судового контролю зобов`язаний надати цьому рішенню оцінку, в тому числі в аспекті законності та обґрунтованості.

На підставі наведеного, за встановлених обставин справи, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2020 № 30 в частині притягнення старшого авіаційного техніка групи зберігання авіаційної техніки військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_4 до дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність (п. 9 наказу) та в частині накладення на позивача обмеженої матеріальної відповідальності (п. 15 наказу) є протиправним та підлягає скасуванню.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відсутні підстави для стягнення судвого збору з відповідача.

Позивач просить суд стягнути 13650,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суд досліджує на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Судом встановлено, що професійна правнича допомога позивачу надавалась адвокатом Зошій Ю.Й. на підставі договору про надання адвокатських послуг від 29.03.2020 № 49/фіз.

Відповідно до п. 3 якого, вказано, що вартість послуг з договору визначається в сумі 500 дол. США у гривнях на день підписання цього договору.

Позивачем оплачено послуги за правову допомогу в розмірі 13650,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 38 від 30.04.2020.

Адвокатом Зошій Ю.Й. надано обсяг послуг (датальний опис робіт) відповідно до якого:

- витребування та аналіз доказів - 1500,00 грн;

- написання позовної заяви та усіх заяв, клопотань 4500,00 грн;

- ознайомлення із відзивом, запереченнями, заявами, клопотаннями 1000,00 грн;

- написання відзивів, заперечень, заяв, клопотань 3000,00 грн;

- участь у судових засіданнях у 1-й інстанції 3650,00 грн.

Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 13650,00 грн є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх обсягом, а тому клопотання позивача підлягає задоволенню.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що норми КАС України покладає обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача не подав до суду заперечень щодо стягнення витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 13650,00 грн, окрім того представником відповідача не надано доказів, як і не зазначено обставин, які б спростували співмірність розміру судових витрат із обсягом виконаних адвокатом робіт.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 13650,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 19-21, 72-77, 242 - 246, 255, 293 295, підп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:
1. Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), командира Військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання нечинним наказу - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2020 № 30 в частині притягнення старшого авіаційного техніка групи зберігання авіаційної техніки військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_4 до дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність (п. 9 наказу) та в частині накладення на позивача обмеженої матеріальної відповідальності (п. 15 наказу).

3. Судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу в сумі 13650,00 грн стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.12.2020.

Суддя Костецький Н.В.