Справа № 240/16767/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2020-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Житомир справа № 240/16767/20

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.

за участю: позивач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - Садовська- Мариніна В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ( в особі ліквідаційної комісії) про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (в особі ліквідаційної комісії) про:

- визнання неправомірними дій щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги за 2016, 2017, 2018 та 2019роки без включення до обчислення розрахунку середньомісячної заробітної плати суми отриманої державним виконавцем винагороди за попередні два місяці;

- зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість з матеріальної допомоги за вказані періоди з урахуванням суми отриманої державним виконавцем винагороди за попередні два місяці;

- визнання неправомірними дій щодо нарахування та виплати щорічної основної оплачуваної відпустки за 2016, 2017, 2018 та 2019роки без включення до обчислення розрахунку середньомісячної заробітної плати суми отриманої державним виконавцем винагороди за попередні два місяці;

- зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість з щорічної основної оплачуваної відпустки за вказані періоди з урахуванням суми отриманої державним виконавцем винагороди за попередні два місяці;

- визнання неправомірними дій щодо нарахування та виплати грошової компенсації за не використані 46 днів щорічної відпустки при звільненні без включення до обчислення розрахунку середньомісячної заробітної плати суми отриманої державним виконавцем винагороди за попередні два місяці;

- зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість з грошової компенсації за не використані 46 днів щорічної відпустки при звільненні з урахуванням суми отриманої державним виконавцем винагороди за попередні два місяці.

Ухвалою суду від 02.10.2020року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено ло судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.10.2020року за клопотанням Позивача відкладено проведення підготовчого судового засідання для надання часу для підготовки до судового засідання та уточнення позовних вимог.

Заявою від 27.10.2020року Позивач уточнив позовні вимоги, уточнивши кількість днів невикористаної відпустки - з 46 днів до 172 днів.

Ухвалою суду від 30.11.2020року закрито підготовче провадження у справі і її призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що з 15.02.2016року працював на посаді начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Відповідно до наказу Відповідача від 24.12.2019 р. був звільнений із займаної посади.

Як пояснив Позивач, Відповідач при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплати матеріальної допомоги і щорічної основної оплачуваної відпустки за 2016, 2017, 2018 та 2019роки та грошової компенсації за не використані 172 дні щорічної відпустки при звільненні безпідставно не враховував суми отриманої ним як державним виконавцем винагороди за попередні два місяці. Така винагорода, на думку Позивача, є складовою його заробітної плати, яка прямо передбачена законодавством, а тому підлягала врахуванню для нарахування та виплати вказаних виплат.

Представник Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Відповідача у справі, проти позову заперечила і пояснила, що Позивачу правомірно за спірні періоди нараховувалися та виплачувалися в повному обсязі матеріальна допомоги і щорічної основна оплачувана відпустка за 2016, 2017, 2018 та 2019роки та грошової компенсації за не використані 172 дні щорічної відпустки при звільненні.

Як зазначила представник Відповідача, при нарахуванні таких виплат розрахунок середньомісячної заробітної плати Позивача визначався у повній відповідності до вимог чинного законодавства України, в тому числі відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. N100.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення Позивача і представника Відповідачів, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати, визначаються правовими нормами Кодексу законів про працю України, Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР (надалі-Закон 108/95-ВР), що були чинні на день виникнення таких відносин.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 , Позивач по даній справі, з 15.02.2016року працював на посаді начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Відповідно до наказу Відповідача від 24.12.2019 р. був звільнений із займаної посади.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами наявність у Позивача 172 дня невикористаних щорічних відпусток при звільненні.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що за 2016, 2017, 2018 та 2019роки Позивачу щорічно надавалися матеріальна допомога і щорічна основна оплачувана відпустка.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплати Позивачу матеріальної допомоги і щорічної основної оплачуваної відпустки за 2016, 2017, 2018 та 2019роки та грошової компенсації за не використані 172 дні щорічної відпустки при звільненні Відповідачем не враховувалися суми отриманої ним (Позивачем) як державним виконавцем винагороди за попередні два місяці.

Суд зазначає, що за приписами статті 1 Закону 108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Як зазначено в статті 2 цього ж Закону 108/95-ВР, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону 108/95-ВР за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року N 100 (далі - Порядок N 100).

Цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується, окрім іншого, у випадках надання працівникам усіх видів відпусток, передбачених законодавством або виплати їм компенсації за невикористані відпустки, матеріальної допомоги на оздоровлення.

Положеннями розділу III Порядку N 100 передбачені виплати, які підлягають і не підлягають врахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Перелік виплат, які не підлягають врахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування спірних виплат, є вичерпним. Такий перелік на час спірних відносин не включав винагороду державного виконавця як таку, які не підлягають врахуванню при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування спірних виплат.

Суд при складанні повного тексту судового рішення враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 р. N 1213 пункт 4 розділу III Порядку N 100 доповнено новим абзацом вісімнадцятим згідно з яким винагороди державним виконавцям не підлягають врахуванню при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування спірних виплати.

Вказана постанова КМ України набрала чинності з 12.12.2020року з дня опублікування (Урядовий кур`єр, 2020, 12, 12.12.2020 N 242).

Разом з тим, в розумінні вимог ч.4 ст.3 КАС України вказана постанова КМ України не має зворотної сили, а тому не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Як передбачено в статті 98 Кодексу законів про працю України, оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Суд враховує, що відповідно до статті 13 Закону України від 02 червня 2016 року N 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (надалі - Закон N 1403-VIII) заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби, до якої на час спірних відносин відносився Позивач, складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, винагороди, а також інших надбавок згідно із законодавством.

Порядок виплати та розміри винагород працівникам органів державної виконавчої служби встановлюються Кабінетом Міністрів України (постанова Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 р. № 643).

Зазначене свідчить, що до заробітної плати Позивача як працівника органу державної виконавчої служби протягом всього спірного періоду (2016, 2017, 2018 та 2019роки) включається винагорода, передбачена ст.13 Закону N 1403-VIII.

Таким чином, Відповідач протиправно при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування спірних виплат (матеріальної допомоги, щорічної основної оплачуваної відпустки та грошової компенсації за не використані 172 дні щорічної відпустки при звільненні) не враховував розміри винагороди Позивача, виплаченої як працівнику органів державної виконавчої служби, за відповідні періоди.

На підставі викладеного суд робить висновок про протиправність дій Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (в особі ліквідаційної комісії) щодо не врахування сум отриманої ОСОБА_1 винагороди державного виконавця при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплаті йому ( ОСОБА_1 ) матеріальної допомоги та щорічної основної оплачуваної відпустки за 2016,2017,2018 та 2019роки і грошової компенсації за не використані 172 дні щорічної відпустки при звільненні, а тому а позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Порушене право Позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області (в особі ліквідаційної комісії):

- врахувати суми отриманої ОСОБА_1 за попередні два місяці винагороди державного виконавця при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплати йому ( ОСОБА_1 ) матеріальної допомоги за 2016,2017,2018 та 2019роки;

- врахувати суми отриманої ОСОБА_1 винагороди державного виконавця при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та оплаті йому ( ОСОБА_1 ) щорічних оплачуваних відпусток за 2016,2017,2018 та 2019роки;

- врахувати суми отриманих ОСОБА_1 винагороди державного виконавця при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплаті йому ( ОСОБА_1 ) грошової компенсації за невикористані 10 днів щорічної відпустки, виплаченої в листопаді 2019року, та грошової компенсації за невикористані 172 дні щорічних відпусток за 2016,2017,2018 та 2019роки., та здійснити відповідний перерахунок та їх виплату.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі, відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити. Визнати протиправними дії Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (в особі ліквідаційної комісії) щодо не врахування сум отриманої ОСОБА_1 за попередні два місяці винагороди державного виконавця при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплаті йому ( ОСОБА_1 ) матеріальної допомоги за 2016,2017,2018 та 2019роки.

Зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області (в особі ліквідаційної комісії) врахувати суми отриманої ОСОБА_1 за попередні два місяці винагороди державного виконавця при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплати йому ( ОСОБА_1 ) матеріальної допомоги за 2016,2017,2018 та 2019роки.

Визнати протиправними дії Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (в особі ліквідаційної комісії) щодо не врахування сум отриманої ОСОБА_1 винагороди державного виконавця при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та оплаті йому ( ОСОБА_1 ) щорічних оплачуваних відпусток за 2016,2017,2018 та 2019роки.

Зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області (в особі ліквідаційної комісії) врахувати суми отриманої ОСОБА_1 винагороди державного виконавця при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та оплаті йому ( ОСОБА_1 ) щорічних оплачуваних відпусток за 2016,2017,2018 та 2019роки.

Визнати протиправними дії Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (в особі ліквідаційної комісії) щодо не врахування сум отриманої ОСОБА_1 винагороди державного виконавця при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплаті йому ( ОСОБА_1 ) грошової компенсації за невикористані 10 днів щорічної відпустки, виплаченої в листопаді 2019року, та грошової компенсації за невикористані 172 дні щорічних відпусток за 2016,2017,2018 та 2019роки.

Зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області (в особі ліквідаційної комісії) (Майдан Соборний, 1 м. Житомир, 10014, ) врахувати суми отриманих ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) винагороди державного виконавця при обчисленні розрахунку середньомісячної заробітної плати для нарахування та виплаті йому ( ОСОБА_1 ) грошової компенсації за невикористані 10 днів щорічної відпустки, виплаченої в листопаді 2019року, та грошової компенсації за невикористані 172 дні щорічних відпусток за 2016,2017,2018 та 2019роки., та здійснити відповідний перерахунок та їх виплату.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 18 грудня 2020 року