Справа № 140/9068/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/9068/20 пров. № А/857/13672/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтова компанія «Аветра» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року, ухвалене суддею Костюкевичем С.Ф. у м. Луцьку за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі № 140/9068/20 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтова компанія «Аветра» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 1914-10 від 14.05.2020 року.

У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає те, що 14.05.2020 року відповідач прийняв податкову вимогу у якій вказав, що сума податкового боргу позивача становить 80076,99 грн., в тому числі основний платіж - 37671,53 грн., штрафні санкції 7465,75 грн., пеня 34939,71 грн.

Вказана вимога винесена після закінчення процедури узгодження грошового зобов`язання у судовому порядку, на підставі постанови Верховного Суду України від 08.11.2019 року, за результатами якої основна сума заборгованості з акцизного податку та штрафні санкції залишені в силі.

Пеня нарахована за період з 03.03.2015 року по 06.05.2020 року (день сплати узгоджених грошових зобов`язань).

Позивач не погоджується з розміром нарахованої пені, оскільки вважає, що така має бути нарахована починаючи з наступного для після закінчення 10-ти денного строку з моменту узгодження грошового зобов`язання, тобто починаючи з 19.11.2019 року.

Як на правову підставу правильності своєї позиції, позивач посилається на підпункт 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України, згідно з яким нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Граничний строк сплати податкового зобов`язання визначеного контролюючим органом, у випадку судового оскарження податкового повідомлення-рішення, відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України, є 10-й день після набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, позивач вважає, що відповідач неправомірно нарахував позивачу пеню за прострочення сплати узгодженої суми податкового зобов`язання. Тому, на думку позивача, належним способом захисту порушеного права є скасування вимоги про сплату боргу.

Позиція відповідача у справі зводиться до того, що на день прийняття податкового повідомлення-рішення, яке оскаржувалось у судовому порядку, діяла норма підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України, яка передбачала, що пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Отже відповідач вважає, що діяв правомірно, нарахувавши пеню за прострочення сплати податкового зобов`язання з акцизного податку за весь період заниження, тобто, починаючи з наступного дня після закінчення граничного 10-ти денного строку сплати податкового зобов`язання, на підставі поданих податкових декларацій.

З цих підстав відповідач вважає, що діяв в порядку, спосіб та межах наданих, чинним законодавством, повноважень.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив позивач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Свою позицію позивач обґрунтовує мотивами, які аналогічні тим, що наведені у позовній заяві.

Позивач вважає, що суд неправильно визначив момент нарахування пені за узгодженим податковим зобов`язанням, визначеним податковим органом.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 14.05.2015 року Луцька об`єднана державна податкова інспекція прийняла податкове повідомлення-рішення № , на підставі якого збільшила ТзОВ «Нафтова компанія «Аветра» суму грошового зобов`язання з акцизного податку за основним платежем на суму 29 863,00 грн. та за штрафними фінансовими санкціями на суму 7 462,75 грн., що разом становить 37 328,75 грн.

Не погодившись із вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням від 14.05.2015 року № позивач оскаржив його в судовому порядку.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04.06.2015 року у справі № 803/1099/15-а у задоволенні адміністративного позову ТзОВ «Нафтова компанія «Аветра» про скасування вказаного вище податкового повідомлення-рішення відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2015 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.06.2015 року у справі № 803/1099/15-а скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ТзОВ «Нафтова компанія «Аветра» задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 14.05.2015 року.

Постановою Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі № 803/1099/15-а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2015 року скасовано, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.06.2015 року залишено в силі.

14.05.2020 року відповідач сформував податкову вимогу № 1914-10, відповідно до якої станом на 13.05.2020 року сума податкового боргу ТзОВ «Нафтова компанія «Аветра» по акцизному податку з реалізації суб`єктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів становить 80076,99 грн., в тому числі за основним платежем на суму 37671,53 грн., за штрафними фінансовими санкціями - 7 462,75 грн. та пені у сумі 34939,71 грн.

Пеня в сумі 34939,71 грн. нарахована позивачу за період з 03.03.2015 року по 06.05.2020 року.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правильно визначив суму пені, оскільки на час прийняття податкового повідомлення-рішення № від 14.05.2015 року діяла норма Податкового кодексу України, яка передбачала нарахування пені у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України (в редакції на момент прийняття податкового повідомлення-рішення № від 14.05.2015 року) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове зобов`язання визначено законодавцем як сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Відповідно до підпунктів 129.1.1 та 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України (у редакції чинній на час винесення податкового повідомлення-рішення про визначення суми податкового зобов`язання) пеня нараховується:

- на суму податкового боргу після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом;

- у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Тобто, пеня нараховується на суму коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір, але не сплатив у встановлені законодавством строки, та/або на суму штрафної (фінансової) санкції чи санкцій за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, не сплачених платником у встановлені законодавством строки.

Виходячи з аналізу наведених вище норм права, на думку апеляційного суду, нарахування пені за правилами підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, у редакції, яка діяла на момент винесення податкового повідомлення-рішення № від 14.05.2015 року, здійснюється не з моменту узгодження податкового зобов`язання або винесення податкової вимоги, а саме з дня настання граничного строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження), що свідчить про помилковість доводів позивача відносно відсутності підстав для нарахування пені, зважаючи на своєчасність сплати суми грошового зобов`язання, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 06 березня 2018 року в справі № 825/1558/17.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 року № 1797-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017 року, у підпункт 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України внесено зміни, згідно з якими нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Тобто, вказана вище норма не пов`язує нарахування пені за весь період заниження, починаючи від граничних строків сплати податкового зобов`язання на підставі поданих податкових декларацій, а пов`язує нарахування пені із граничним строком сплати податкового зобов`язання визначеного на підставі винесеного контролюючим органом податкового повідомлення-рішення, в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження.

Оскільки податкове повідомлення-рішення про визначення суми податкового зобов`язання винесено у травні 2015 року, тобто у редакції підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України до внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 року № 1797-VIII, то нарахування пені за прострочення сплати податкового зобов`язання здійснюється за весь час заниження, починаючи з прострочення сплати податкового зобов`язання на підставі податкової декларації.

При цьому, у спірних правовідносинах, дата узгодження податкового зобов`язання не має значення, оскільки не впливає на порядок нарахування пені.

Відтак, наведене свідчить про наявність у контролюючого органу підстав для нарахування пені за весь час заниження та для винесення оскарженої податкової вимоги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтова компанія «Аветра» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року в справі № 140/9068/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк
Повний текст постанови складений 17.12.2020 року