Справа № 193/1395/20
Суддя: Томинець О. В.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/193/42/20
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

21 грудня 2020 року смт. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Томинець О.В., ознайомившись з матеріалами адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області та Української Міжрегіональної Товарної Біржі, про визнання незаконними рішення, визнання права власності на земельні ділянки та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

14.12.2020 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Софіївського районного суду, як адміністративного суду, з спільним адміністративним позовом до Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області (далі Софіївської селищної ради) та Української Міжрегіональної Товарної Біржі (далі УМТБ), за яким посилаючись на відмову Софіївської селищної ради надати їм дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, про що радою були прийняті відповідні рішення від 20.11.2020 року за № 61-2/VІІІ, 63-2/VІІІ, 64-2/VІІІ 66-2/VІІІ, 67-2/VІІІ, позивачі просили визнати такі рішення незаконними; визнати за кожним з них право власності на земельну ділянку, відмічену у викопіюванні з кадастрової карти, для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за межами скла Трудолюбівка Софіївського району Дніпропетровської області (колишній сад) з оспорюванням права власності ОСОБА_6 , а також визнати незаконними дії землевпорядної організації «Українська Міжрегіональна Товарна Біржа» щодо відмови у виготовленні проекту землеустрою щодо відведення вищевказаних земельних ділянок заявникам та зобов`язати вказану землевпорядну організацію, розташовану по АДРЕСА_1 , в особі виконавця Качана І.М., розпочати виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок заявникам.

Суддею установлено, що 30.11.2020 року позивачі вже зверталися до Софіївського районного суду, як адміністративного суду, з більшістю вказаних вимог (окрім вимог про визнання незаконними рішень Софіївської селищної ради та визнання незаконними дій землевпорядної організації «Українська Міжрегіональна Товарна Біржа» щодо відмови у виготовленні проекту землеустрою). За вказаним адміністративним позовом ухвалою судді від 01.12.2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі через те, що даний позов підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. При цьому роз`яснено, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з вказаним позовом. Ухвала суду не оскаржувалася.

03.12.2020 року позивачі звернулися до суду вже з цивільним позовом, але через несплату судового збору за ухвалою суді від 08.12.2020 року позов залишено без руху та установлено строк для усунення його недоліків. Між тим, позивачі усувати недоліки суду не забажали, а надали заяву про повернення їм позову разом з додатками до нього, що стало приводом для винесення ухвали від 14.12.2020 року про повернення позову позивачам.

14.12.2020 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним адміністративним позовом, який було розподілено судді Софіївського районного суду Шумській О.В. 16.12.2020 року вказаною суддею було задоволено відвід, заявлений позивачами стосовно головуючої по цій справі судді ОСОБА_7 і справу, після її повторного автоматичного розподілу, передано для розгляду судді цього суду Томинцю О.В. 16.12.2020 року.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданих до неї документами, суддя дійшов такого висновку.

Конституційним Судом України в Рішенні від 25 листопада 1997 року № 6-зп сформульовано правову позицію, за якою удосконалення законодавства в контексті статті 55 Конституції України має бути поступовою тенденцією, спрямованою на розширення судового захисту прав і свобод людини, зокрема судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень (пункт 2 мотивувальної частини). Ця правова позиція кореспондується з положеннями статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо ефективного засобу юридичного захисту від порушень, вчинених особами, які здійснюють свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п.24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» зазначив, що поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Крім того, публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Згідно з ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Відповідно до п."а" ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад.

Порядок безоплатного надання земельних ділянок у власність визначений у ст. 118 Земельного кодексу України.

За змістом вказаної норми права громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Отже, при реалізації своєї компетенції в галузі земельних відносин та приймаючи рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надання мотивованої відмови у його наданні, сільські, селищні, міські ради діють, як суб`єкти владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Разом з тим, такі рішення органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями територіальних громад є передумовою для виникнення цивільних прав. Тому для вирішення питання про можливість розгляду справи щодо оскарження таких рішень визначальним є наявність чи відсутність права власності, іншого речового права на земельну ділянку, зазначену в оскаржуваному рішенні органу місцевого самоврядування.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

В свою чергу, спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п.10 ч.2 ст.16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Тобто, в порядку цивільного судочинства може бути оскаржене таке рішення органу місцевого самоврядування, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, і за результатами його реалізації у фізичної чи юридичної особи виникає цивільне право.

Матеріали справи містять довідки з державної статистичної звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 06.02.2020 року, з яких вбачається, що земельні ділянки, на які претендують позивачі, входять до загального контуру, площею 28,0 га, на якому розташовані багаторічні насадження (сад), який згідно договору купівлі-продажу майна належить ОСОБА_8 .

На оспорені вказаного права власності ОСОБА_8 наголошували у своєму позову і самі позивачі.

Окрім оскарження рішень селищної ради, позивачі також просили суд визнати за ними право власності на відповідні земельні ділянки та, оскільки землевпорядна організація (УМТБ) відмовилася виготовити проект землеустрою щодо відведення їм цих земельних ділянок, просили також зобов`язати УМТБ в особі виконавця Качана І.М. вчинити вказані дії.

За таких обставин, у цьому вбачається спір про цивільні права на земельні ділянки, який не може бути розглянутий у порядку адміністративного судочинства.

Вирішення цього спору відноситься до цивільного судочинства.

Крім того, під час вирішення судом в порядку цивільного судочинства майнового спору, позивачі не позбавлені можливості визнати протиправним та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень, якими порушуються їхні права на земельні ділянки.

Висновки щодо неможливості розгляду таких справ в порядку адміністративного судочинства викладені також у постановах Верховного Суду від 25.04.18 по справі № 336/2177/17, від 25.04.18 № 552/9255/15-а та інших.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, спільний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Софіївської селищної ради та Української Міжрегіональної Товарної Біржі про визнання незаконними рішення, визнання права власності на земельні ділянки та зобов`язання вчинити певні дії, не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, є перешкодою у відкритті провадження в справі.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ч.1 ст.170, ст. 248 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відкритті провадження у справі за їхнім спільним адміністративним позовом до Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області та Української Міжрегіональної Товарної Біржі, про визнання незаконними рішення, визнання права власності на земельні ділянки та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надіслати особам, які подали позовну заяву разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачам, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом в порядку адміністративного судочинства та не перешкоджає зверненню до суду з аналогічним позовом у порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання), в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень КАС України.

Суддя О.В. Томинець