Справа № 240/20227/20
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 105000000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд про визнання протиправною та скасування постанови,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", в якому просить визнати протиправною та скасування постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни від 12.11.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №63554390.
07 грудня 2020 року до суду з`явився позивач - ОСОБА_1 . Натомість відповідач та третя особа, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду справи, до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомляли.
В подальшому, в судовому засіданні було оголошено перерву до 15:00 08 грудня 2020 року.
В судове засідання 08 грудня 2020 року з`явився позивач - ОСОБА_1 , однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.82).
Відповідач та третя особа, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду справи, до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомляли.
Враховуючи вказані обставини, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження.
Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Вважаючи вказану постанову протиправною, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02.06.2016 №1404-VІІІ "Про виконавче провадження" в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1404-VІІІ).
Згідно визначення, наведеного в статті 1 Закону №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі написи нотаріусів.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ).
Згідно з частиною 2 статті 5 Закону №1404-VІІІ приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім:
1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною;
2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету;
3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону;
4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи;
5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини;
6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності;
7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб;
8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена;
9) рішень про конфіскацію майна;
10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання;
11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною 1 статті 18 та пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VІІІ встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною 1 статті 19 Закону №1404-VІІІ передбачено, що право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.
Відносини з приводу місця виконання рішення врегульовані статтею 24 Закону №1404-VІІІ.
Згідно з частиною 1 та 2 статті 24 Закону №1404-VІІІ виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Відповідно до частини 2 статті 25 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон №1403-VIII) приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Водночас, згідно з частиною 1 статті 27 Закону №1403-VIII фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".
Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що приватний виконавець має право прийняти до примусового виконання виконавчий документ у випадку, коли місце проживання боржника-фізичної особи, або коли місце перебування боржника-фізичної особи; або коли місцезнаходження боржника - юридичної особи, або ж коли місцезнаходженням майна боржника знаходяться в межах його виконавчого округу.
При цьому, право вибору приватного виконавця належить стягувачу, однак таке право реалізується ним з урахуванням вимог статті 24 Закону №1404-VІІІ щодо місця примусового виконання виконавчого документа.
Тобто, якщо місце проживання або місце перебування боржника - фізичної особи знаходиться в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює свою діяльність, то такий приватний виконавець має право прийняти до виконання відповідний виконавчий документ та відкрити виконавче провадження.
Як вже було зазначено судом, виконавчий напис нотаріуса є рішенням, яке підлягає примусовому виконанню.
Вимоги до виконавчого документа визначені в частині 1 статті 4 Закону №1404-VІІІ, згідно з якою у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Таким чином, адреса місця проживання чи перебування боржника - фізичної особи є інформацією, яка обов`язково зазначається у будь-якому виконавчому документі, в тому числі й у виконавчому написі нотаріуса. Крім того, у виконавчому написі нотаріуса також може бути зазначене місце роботи боржника - фізичної особи, якщо воно відоме нотаріусу.
При цьому, з огляду на положення п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VІІІ приватний виконавець при отриманні заяви про примусове виконання рішення перевіряє дотримання вимог до виконавчого документа та наявність у виконавчому документі відомостей, визначених в частині 1 статті 4 Закону №1404-VІІІ, та повертає виконавчий документ стягувачу без прийняття його до виконання, якщо він не відповідає вимогам частини 1 статті 4 Закону №1404-VІІІ. Однак, повноваженнями на здійснення перевірки достовірності вказаних у виконавчому документі відомостей приватний виконавець не наділений.
Крім того, матеріалами справи підтвертжується, що оскаржувана постанова від 12.11.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №63554390 була надіслана приватним виконавцем Малковою Марією Вікторівною рекомендованими поштовими відправленнями на вказані у виконавчому написі адресу місця реєстрації ( АДРЕСА_3 ) та адресу місця проживання ( АДРЕСА_2 ) ОСОБА_1 (а.с.73-76). Вказане свідчить про дотримання відповідачем вимог статті 28 Закону №1404-VІІІ щодо надсилання документів виконавчого провадження.
На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни від 12.11.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №63554390 є правомірною, а позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 287, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович