Справа № 280/5321/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
23 листопада 2020 року м.Дніпросправа № 280/5321/18
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Дурасової Ю.В.,
суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А.,
перевіривши на відповідність Кодексу адміністративного судочинства України матеріали апеляційної скарги Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 280/5321/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування вимоги та рішення,-
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 09.10.2019, згідно штампу вхідної кореспонденції суду першої інстанції, Головним управлінням ДФС у Запорізькій області подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.12.2019 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 280/5321/18 повернуто заявнику з огляду на невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху в частині сплати судового збору.

01.09.2020 року, згідно штемпеля на поштовому конверті, Головним управлінням ДПС у Запорізькій області повторно подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.09.2020 визнано неповажними причини пропуску строку апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 280/5321/18, наведені Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, наведені в поданому клопотанні. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 280/5321/18 залишено без руху.

Надано десятиденний строк з дати отримання цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до Третього апеляційного адміністративного суду: клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із наведенням інших поважних причин такого пропуску, якщо такі є; належним чином оформленого документу про сплату судового збору в розмірі 1 754,75грн.

Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особою, яка подає апеляційну скаргу отримано 03.11.2020.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, до суду апеляційної інстанції від Головного управління ДПС у Запорізькій області надійшло клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження (вх. № 56091 від 16.11.2020). В обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення у даній справі, відповідач посилається на те, що вперше апеляційну скаргу було подано в установлений процесуальним законом строк, однак повернуто у зв`язку з несплатою судового збору. Також доводи клопотання зводяться до того, що КАС України не містить застережень щодо неможливості повторного подання апеляційної скарги у межах річного строку з моменту складання повного тексту судового рішення. Вказує на сумлінне ставлення відповідача до процесуальних обов`язків і вчасне звернення з повторною апеляційною скаргою. При цьому відповідач звернувся з клопотанням про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору.

Розглянувши вказані клопотання, колегія суддів апеляційного суду дійшла наступного висновку.

За приписами ч. 2 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Натомість, десятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги є строком, встановленим законом, відповідно до приписів ч. 2 ст. 169 та ч. 2 ст. 298 КАС України.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

ДПС та її територіальні органи (органи доходів і зборів) є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів. Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом. Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період.

Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення). У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання.

При цьому неспроможність суб`єкта владних повноважень належним чином організувати подачу апеляційної скарги у відповідності до встановлених законом правил, є виключно суб`єктивною обставиною та не може бути визнана поважною причиною при вирішенні питання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Крім того, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд звернув увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а також складати тимчасові індивідуальні кошториси, колегія суддів апеляційного суду вважає, що наведені обставини не є поважною причиною при вирішенні питання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, у зв`язку із чим в задоволенні клопотання слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 804/8930/15.

З огляду на наведене, в задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, слід відмовити.

Щодо поданого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, слід зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктом шостим частини п`ятої статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі Мельник проти України від 28.03.2006, заява №23436/03).

Крім того, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини Лелас проти Хорватії суд звернув увагу на те, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

Тобто, виходячи з принципу належного урядування, державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок особи, яка діяла добросовісно.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини Устименко проти України (№ 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого КАС України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги/відмови у відкритті апеляційного провадження за вперше поданою апеляційною скаргою до дати повторного звернення з апеляційною скаргою тощо.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що копію рішення суду від 10.09.2019 року скаржником отримано 02.10.2019 року (а.с. 97). Тобто, тридцятиденний строк, визначений статтею 295 КАС України, сплинув 01.11.2019 року.

Правом на апеляційне оскарження судового рішення у даній справі відповідач скористався шляхом подачі апеляційної скарги 09.10.2019 (відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду першої інстанції).

При цьому первинно подана апеляційна скарга була повернута скаржнику ухвалою суду від 09.12.2019. Зазначена ухвала набрала статусу остаточної (не оскаржувалась). При цьому з повторною апеляційною скаргою відповідач звернувся 01.09.2020 (відповідно до поштового штемпеля), тобто після спливу 9 місяців з моменту постановлення ухвали суду про повернення первинної апеляційної скарги.

Слід також зазначити, що відповідно до Академічного тлумачного словника присл. ВІДРАЗУ означає - у той же час, зараз же, негайно.

З огляду на вказане, звернення з апеляційною скаргою після спливу 9 місяців не може вважатись зверненням без зайвих зволікань (відразу) та добросовісним використанням належних відповідачу процесуальних прав.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі №820/4420/18.

Крім того, відсутність коштів на сплату судового збору не є поважною причиною для поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 822/2174/18.

Слід також звернути увагу, що органи державної влади, зокрема органи Державної податкової служби, на період дії карантину не припиняли свою діяльність.

При цьому доказів неможливості вчинення процесуальної дії через впровадження карантину заявником апеляційної скарги не надано та матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду виключно з підстав наявності права на повторне подання апеляційної скарги. Інших доводів поважності причин пропуску строку відповідачем не зазначено.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.09.2020 визнано неповажним причини пропуску строку апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.09.2019 у даній справі, а також те, що зазначені скаржником обставини для поновлення строку на апеляційне оскарження не свідчать про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, суд вважає необхідним відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги відмовити.

В задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Запорізькій області про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 280/5321/18 відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою скарги Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 280/5321/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування вимоги та рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко