Справа № 460/4101/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/4101/20 пров. № А/857/10146/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Сеника Р.П., Шевчук С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року, ухвалене суддею Гудимою Н.С. у м. Рівне за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі № 460/4101/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до загального страхового стажу позивача періодів роботи з 09.09.1992 року по 31.12.1993 року на посаді муляра 4 розряду в приватному підприємстві «Плай» та з 03.01.1994 року до 20.05.1997 року на посаді муляра 4 розряду в фірмі «Бештау»;

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 2 виробництв, професій, посад і показників, періодів роботи позивача з 25.07.1983 року по 18.08.1987 року на посаді муляра 4 розряду в ПМК-65 об`єднання «Ровномеліоводгосп», з 14.09.1990 року по 01.03.1991 року, з 20.03.1991 року по 08.09.1992 року на посаді муляра 4 розряду в «МЖКбуд», з 08.06.1987 року по 21.08.1992 року, з 09.04.2001 року по 25.04.2007 року на посаді муляра 4 розряду в ТзОВ «Будівельна фірма «Оандра»;

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку;

зобов`язати відповідача зарахувати до загального страхового стажу період роботи позивача з 09.09.1992 року по 31.12.1993 року, що становить 1 рік 3 місяці 23 дні, на посаді муляра 4 розряду в приватному підприємстві «Плай» та з 03.01.1994 року по 20.05.1997 року, що становить 3 роки 4 місяці 18 днів, на посаді муляра 4 розряду в фірмі «Бештау»;

зобов`язати відповідача зарахувати стаж позивача за період роботи: з 25.07.1983 року по 18.08.1987 року на посаді муляра 4 розряду в ПМК-65 об`єднання «Ровномеліоводгосп»; з 20.03.1991 року по 08.09.1992 року на посаді муляра 4 розряду в «МЖКбуд», з 09.04.2001 року по 25.04.2007 року на посаді муляра 4 розряду в ТзОВ «Будівельна фірма «Оандра», що загалом складає 12 років та 18 днів до пільгового стажу роботи за Списком № 2 виробництв, професій, посад і показників, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати відповідача призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 26.09.2019 року.

У обґрунтування вимог адміністративного позову позивач зазначає те, що у вересні 2019 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак листом від 01.11.2019 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах ґрунтується на тому, що у позивача відсутній загальний страховий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, і це пов`язано з тим, що записи у трудовій книжці, про роботу позивача з 09.09.1992 року по 31.12.1993 року на посаді муляра 4 розряду в приватного підприємства «Плай» та з 03.01.1994 року до 20.05.1997 року на посаді муляра 4 розряду в фірмі «Бештау», мають виправлення.

З цього приводу позивач зазначив, що відповідач, у разі виникнення сумнівів у достовірності записів у трудовій книжці, зобов`язаний витребувати у підприємства, на якому працював позивач, чи в архівних установах, документів, які підтверджують чи спростовують відповідні обставини. Натомість, формальні сумніви відповідача у достовірності записів у трудовій книжці не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах ґрунтується також на тому, що у позивача відсутній, необхідний стаж за Списком № 2 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, і пов`язано це з тим, що посада муляра 4 розряду внесена до Списку № 2 виробництв, професій, посад і показників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 09.08.1991 року № 591, а тому стаж роботи позивача з 25.07.1983 року по 18.08.1987 року на посаді муляра 4 розряду в ПМК-65 тресту «Поліссяводбуд» та з 14.09.1990 року по 01.03.1991 року на посаді муляра 4 розряду в ПМК-65 об`єднання «Ровномеліоводгосп» до пільгового стажу не зарахований.

Крім того, стаж роботи позивача з 20.03.1991 року по 08.09.1992 року на посаді муляра 4 розряду в «МЖКбуд», з 09.04.2001 року по 25.04.2007 року на посаді муляра 4 розряду в ТзОВ «Будівельна фірма «Оандра» не підтверджений за результатами атестації робочого місця.

З цього приводу позивач зазначив, що не повинен нести відповідальність, у вигляді позбавлення його пенсії на пільгових умовах, за невиконання роботодавцем своїх обов`язків щодо проведення атестації робочого місця.

Стверджував, що надав відповідачу усі необхідні та наявні у нього документи на підтвердження страхового стажу, однак такі безпідставно не були взяті відповідачем до уваги при вирішенні питання про призначення йому пенсії.

Позивач вважає, що відповідач порушив його право на пенсійне забезпечення, і, на думку позивача, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача зарахувати вказані вище періоди роботи до страхового стажу і стажу за Списком № 2 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яка полягає у не зарахуванні ОСОБА_1 до трудового стажу періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, а саме: з 25.07.1983 року по 18.08.1987 року в ПМК-65 об`єднання «Ровномеліоводгосп», з 14.09.1990 року по 01.03.1991 року в ПМК-65 об`єднання «Ровномеліоводгосп»; з 20.03.1991 року по 08.09.1992 року в «МЖКбуд», з 09.09.1992 року по 31.12.1993 року в приватному підприємстві «Плай»; з 03.01.1994 року по 20.05.1997 року в фірмі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з 09.04.2001 року по 25.04.2007 року в ТзОВ «Будівельна фірма «Оандра», та не призначенні пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 25.07.1983 року по 18.08.1987 року в ПМК-65 об`єднання «Ровномеліоводгосп», з 14.09.1990 року по 01.03.1991 року в ПМК-65 об`єднання «Ровномеліоводгосп»; з 20.03.1991 року по 08.09.1992 року в «ЖКбуд», з 09.09.1992 року по 31.12.1993 року в приватному підприємстві «Плай» та з 03.01.1994 року по 20.05.1997 року в фірмі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з 09.04.2001 року по 25.04.2007 року в ТзОВ «Будівельна фірма «Оандра».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити з 26.09.2019 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пп. 2 п. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції неповно з`ясував та дослідив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права.

Свою позицію відповідач пояснює тим, що у трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах (про зайнятість протягом повного робочого дня у шкідливих умовах, проведення атестації робочого місця тощо), а долучені позивачем до заяви довідки не містять інформації про пільговий характер роботи. Також вказав, що у період роботи позивача з 25.07.1983 року по 18.08.1987 року на посаді муляра 4 розряду в ПМК-65 тресту «Поліссяводбуд» та з 14.09.1990 року по 01.03.1991 року на посаді муляра 4 розряду в ПМК-65 об`єднання «Ровномеліоводгосп», професія муляра не була віднесена до професій, періоди роботи за якими зараховуються до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення. Відповідач також зазначає, що періоди роботи з 20.03.1991 року по 08.09.1992 року на посаді муляра 4 розряду в «МЖКбуд», з 09.04.2001 року по 25.04.2007 року на посаді муляра 4 розряду в ТзОВ «Будівельна фірма «Оандра», не підтверджений за результатами атестації робочого місця. Крім того, відповідач додав, що у трудовій книжці позивача є виправлення, які не дають можливості пересвідчить у правильності внесених записів, а позивач не надав з цього приводу жодних підтверджуючих документів.

Відповідач стверджує, що документи, які долучив позивач до заяви, не можуть бути підставою для призначення пільгової пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 26.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви долучив: копію паспорта громадянина України, довідку про присвоєння ідентифікаційного коду, трудову книжку, атестат, військовий білет, уточнюючу довідку № 3 від 21.06.2019 року, довідку № 2 від 27.02.2019 року, довідку № 2 від 21.06.2019 року, довідку № 4 від 21.06.2019 року та свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

02.10.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою, у якій додатково до заяви від 26.09.2019 року повідомив відповідача, що працював в Пересувній механізованій бригаді-65 (ПМК-65) тресту «Поліссяводбуд» (в подальшому ПМА-65 об`єднання «Рівнемеліоводгосп», ВАТ «ПМА-№ 65») з 25.07.1983 року по 18.08.1987 року та з 14.09.1990 року по 01.03.1991 року на посаді муляра 4 розряду. Також вказав, що період служби позивача у Збройних Силах СРСР зараховується до пільгового стажу за Списком № 2, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Листом № Т-2445/07.1-59 від 01.11.2019 року відповідач повідомив, що документи, які позивач долучив до заяви, не можуть бути підставою для призначення пільгової пенсії відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах ґрунтується на тому, що у позивача відсутній загальний страховий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, і пов`язано це з тим, що записи у трудовій книжці про роботу позивача з 09.09.1992 року по 31.12.1993 року на посаді муляра 4 розряду в приватного підприємства «Плай» та з 03.01.1994 року до 20.05.1997 року на посаді муляра 4 розряду в фірмі «Бештау» мають виправлення.

Крім того, у позивача відсутній необхідний стаж за Списком № 2 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, і пов`язано це з тим, що посада муляра 4 розряду не була внесена до Списку № 2 виробництв, професій, посад і показників, на час роботи позивача з 25.07.1983 року по 18.08.1987 року на посаді муляра 4 розряду в ПМК-65 тресту «Поліссяводбуд» та з 14.09.1990 року по 01.03.1991 року на посаді муляра 4 розряду в ПМК-65 об`єднання «Ровномеліоводгосп».

Крім того, стаж роботи позивача з 20.03.1991 року по 08.09.1992 року на посаді муляра 4 розряду в «МЖКбуд» та з 09.04.2001 року по 25.04.2007 року на посаді муляра 4 розряду в ТзОВ «Будівельна фірма «Оандра», не підтверджений за результатами атестації робочого місця.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав належні документи, які підтверджують наявність необхідного страхового стажу та стажу за Списком № 2 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-ІV) та Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Згідно із ст.114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

При цьому, трудова книжка, відповідно до положення ст.48 КЗпП України, ст.62 Закону № 1788-XII, є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.

Аналогічне положення міститься у п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі постанова № 637).

Порядок ведення трудових книжок працівників затверджений наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року (далі наказ № 58).

Відповідно до підпункту 2.2. пункту 2 наказу № 58 до трудової книжки вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;

відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;

відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно із підпунктом 2.4 пункту 2 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до підпунктів 2.6 та 2.9 пункту 2 наказу № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У підпункті 2.10 пункту 2 наказу № 58 зазначено, що у розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за № таким-то недійсний». Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

Отже у наказі № 58 передбачено чіткий алгоритм дій роботодавця, у випадку внесення до трудової книжки неправильних відомостей.

Оглянувши копію трудової книжки, яка є у матеріалах справи, апеляційний суд встановив, що запис № 14 про прийняття позивача муляром 4 розрядку на роботу у приватне підприємство «Плай» містить виправлення у даті наказу про прийняття на роботу, яке зроблене не у відповідності до вимог наказу № 58. Проте нижче міститься словосполучення «виправленому вірити» і підпис роботодавця.

Запис № 16 про прийняття позивача на роботу у фірму «Бештау» містить виправлення у номері наказу про прийняття на роботу, яке зроблене не у відповідності до вимог наказу № 58.

Однак, апеляційний суд вважає за потрібне зауважити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, на думку апеляційного суду, позивач не має нести тягар відповідальності через порушення посадовими особами підприємств порядку заповнення трудової книжки.

Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 року у справі № 428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі № 423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі № 548/2056/16-а висловив правову позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Апеляційний суд зазначає, що ті записи, які є у трудовій книжці дають можливість встановити те, що позивач у період з 09.09.1992 року по 31.12.1993 року працював муляром 4 розряду на приватному підприємстві «Плай» та з 03.01.1994 року по 20.05.1997 року муляром 4 розряду на фірмі «Бештау».

Отже, апеляційний суд вважає, що відсутні перешкоди зарахувати вказаний стаж до страхового стажу позивача, шляхом зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що для призначення пенсії на пільгових умовах є зайнятість на роботах передбачених Списком № 2 повний робочий день.

Водночас трудова книжка не містить відомостей про належність певних робіт чи посад до Списку № 2, а також про зайнятість на цих роботах повний робочий день.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 18 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Для того, щоб підтвердити зайнятість на роботах за Списком № 2 працівник, для призначення пенсії на пільгових умовах, має подати документи перелічені у пункті 3 Порядку № 637.

Водночас цьому передує момент встановлення того чи відноситься певна робота до робіт із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Позивач просить зарахувати до стажу роботи за списком № 2 період роботи з 25.07.1983 року по 18.08.1987 року на посаді муляра 3 розряду в ПМК-65 тресту «Поліссяводбуд» та з 14.09.1990 року по 01.03.1991 року на посаді муляра 4 розряду в ПМК-65 об`єднання «Ровномеліоводгосп», також з 20.03.1991 року по 08.09.1992 року на посаді муляра 4 розряду в «МЖКбуд» і з 09.04.2001 року по 25.04.2007 року на посаді муляра 4 розряду в ТзОВ «Будівельна фірма «Оандра».

Відповідно до пункту 1 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт і професій, посад та показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року № 1451/11731 (далі - Порядок), цей Порядок регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «а» і «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Згідно з пунктом 3 Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи, а саме: Список виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, що діє в період до 01 січня 1992 року; Список виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, що діє в період з 01 січня 1992 року до 10 березня 1994 року; Список виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, що діє в період з 11 березня 1994 року до 31 січня 2003 року; Список виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, що діє в період з 01 грудня 2003 року.

Проаналізувавши Список виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, що діє в період до 01 січня 1992 року, апеляційний суд встановив, що робота муляра (каменщика) не передбачена цим Списком.

Таким чином, робота позивача з 25.07.1983 року по 18.08.1987 року на посаді муляра 3 розряду в ПМК-65 тресту «Поліссяводбуд» та з 14.09.1990 року по 01.03.1991 року на посаді муляра 4 розряду в ПМК-65 об`єднання «Ровномеліоводгосп» не відноситься до робіт із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників.

Відповідно до Списку виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, що діяв в період з 01 січня 1992 року до 10 березня 1994 року у розділі 2290000а-12680 передбачена робота «каменщиков, постоянно работающие в бригадах каменщиков и в специализированных звеньях каменщиков комплексных бригад».

Отже робота позивача з 01.01.1992 року по 08.09.1992 року на посаді муляра (каменщика) 4 розряду в «МЖКбуд» передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10.

Проте, апеляційний суд зауважує, що позивач не надав документів, які підтверджують зайнятість на цих роботах повний робочий день, оскільки відповідні відомості відсутні у трудовій книжці.

Відповідно до Списку виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 у розділі 2290000а-12680 передбачена робота «муляри, які постійно працюють в бригадах мулярів і в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад», а відповідно до списку виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 у пункті 27а розділу XXVII «Будівництво» передбачена робота «муляри, які постійно працюють в бригадах мулярів і в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад».

Отже, робота позивача з 09.04.2001 року по 25.04.2007 року на посаді муляра 4 розряду в ТзОВ «Будівельна фірма «Оандра» віднесена до списку № 2.

Проте, апеляційний суд зауважує, що позивач не надав документів, які підтверджують зайнятість на цих роботах повний робочий день, оскільки відповідні відомості відсутні у трудовій книжці.

Тому періоди роботи позивача за списком № 2 з 25.07.1983 року по 18.08.1987 року на посаді муляра 3 розряду в ПМК-65 тресту «Поліссяводбуд» та з 14.09.1990 року по 01.03.1991 року на посаді муляра 4 розряду в ПМК-65 об`єднання «Ровномеліоводгосп», а також з 20.03.1991 року по 08.09.1992 року на посаді муляра 4 розряду в «МЖКбуд» і з 09.04.2001 року по 25.04.2007 року на посаді муляра 4 розряду в ТзОВ «Будівельна фірма «Оандра» не можуть бути зараховані до пільгового стажу роботи.

Отже, позивач немає необхідного пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а також не має не менше половини пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що адміністративний позов в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не зарахування до загального страхового стажу позивача періодів роботи з 09.09.1992 року по 31.12.1993 року на посаді муляра 4 розряду в приватному підприємстві «Плай» та з 03.01.1994 року до 20.05.1997 року на посаді муляра 4 розряду в фірмі «Бештау» та зобов`язання відповідача зарахувати до загального страхового стажу період роботи позивача з 09.09.1992 року по 31.12.1993 року, що становить 1 рік 3 місяці 23 дні, на посаді муляра 4 розряду в приватному підприємстві «Плай» та з 03.01.1994 року по 20.05.1997 року, що становить 3 роки 4 місяці 18 днів, на посаді муляра 4 розряду в фірмі «Бештау» необхідно задовольнити.

Цей висновок сформований апеляційним судом зважаючи на те, що позивач не має нести відповідальність у вигляді не зарахування певного стажу роботи для призначення пенсії через те, що роботодавець позивача неналежно виконав свій обов`язок щодо ведення трудової книжки. Отже в цьому випадку відповідач допустив бездіяльність і протиправно не зарахував вказані вище періоди роботи позивача до страхового стажу.

В задоволенні адміністративного позову в частині визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 2 виробництв, професій, посад і показників, періодів роботи позивача з 25.07.1983 року по 18.08.1987 року на посаді муляра 4 розряду в ПМК-65 об`єднання «Ровномеліоводгосп», з 14.09.1990 року по 01.03.1991 року, з 20.03.1991 року по 08.09.1992 року на посаді муляра 4 розряду в «МЖКбуд», з 08.06.1987 року по 21.08.1992 року, з 09.04.2001 року по 25.04.2007 року на посаді муляра 4 розряду в ТзОВ «Будівельна фірма «Оандра» і зобов`язання відповідача зарахувати стаж роботи позивача за період: з 25.07.1983 року по 18.08.1987 року на посаді муляра 4 розряду в ПМК-65 об`єднання «Ровномеліоводгосп»; з 20.03.1991 року по 08.09.1992 року на посаді муляра 4 розряду в «МЖКбуд», з 09.04.2001 року по 25.04.2007 року на посаді муляра 4 розряду в ТзОВ «Будівельна фірма «Оандра», що загалом складає 12 років та 18 днів до пільгового стажу роботи за Списком № 2 виробництв, професій, посад і показників, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також зобов`язання відповідача призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 26.09.2019 року необхідно відмовити.

Цей висновок сформований апеляційним судом зважаючи на те, що позивач не надав уточнюючої довідки про зайнятість повний робочий день на посаді муляра 4 розряду у вказаний вище період роботи. Крім того, робота позивача з 25.07.1983 року по 18.08.1987 року на посаді муляра 3 розряду в ПМК-65 тресту «Поліссяводбуд» та з 14.09.1990 року по 01.03.1991 року на посаді муляра 4 розряду в ПМК-65 об`єднання «Ровномеліоводгосп» не відноситься до робіт із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників. Відсутність не менше половини необхідного пільгового стажу не дає відповідачу права призначити позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Отже в цьому випадку, відповідач діяв у спосіб, порядку та в межах наданих повноважень, що визначені законодавством.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04 від 10 лютого 2010 року): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) від 09 грудня 1994 року, серія A,303-A, п. 29).

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково та зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу роботи позивача період його роботи з 09.09.1992 року по 31.12.1993 року на посаді муляра 4 розряду на приватному підприємстві «Плай» та з 03.01.1994 року по 20.05.1997 року на посаді муляра 4 розряду на фірмі «Бештау». У задоволенні інших позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову з вищевикладених мотивів.

Щодо розподілу судових витрат то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, апеляційний суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути 840,80 грн. судового збору як ціна однієї позовної вимоги немайнового характеру.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року в справі № 460/4101/20 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 09.09.1992 року по 31.12.1993 року на посаді муляра 4 розряду на приватному підприємстві «Плай» та з 03.01.1994 року по 20.05.1997 року на посаді муляра 4 розряду на фірмі «Бештау».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 09.09.1992 року по 31.12.1993 року на посаді муляра 4 розряду на приватному підприємстві «Плай» та з 03.01.1994 року по 20.05.1997 року на посаді муляра 4 розряду на фірмі « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
С. М. Шевчук
Повний текст постанови складений 17.12.2020 року