Справа № 420/10449/20
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення призначення та виплату пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області 1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) з 12.03.2017 р. по 16.03.2018 року противоправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести призначення та виплату пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області 1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) з 12.03.2017 р. по 16.03.2018 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.03.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Факт звернення саме 02.03.2017 р. до відповідача встановлений судом, що відображено в рішенні Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/152/19 від 13.03.2019 р. Тобто, судовим рішенням встановлено, що право позивача було порушено саме з дня звернення до органів пенсійного фонду, а тому підлягало поновленню з дня порушення цього права - з 02.03.2017 р. В супереч зазначеного, відповідач призначив та почав виплату не з дня поновлення права на отримання пенсії, а з дня скасування рішення про відмову у призначенні пенсії з 16.03.2018 р.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо призначення пенсії 16.03.2018 р., звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 19.10.2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

09.11.2020 року за вх.. № 47232/20 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 року по справі № 420/152/19 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобов`язання призначити пенсію за вислугу років. Зобов`язано Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як окремої категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію. На виконання рішень суду Головним управлінням призначено ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 02.03.2017 року у розмірі 1042,02 грн. Розмір пенсії станом на теперішній час складає 1712,00 грн.

За період з 02.03.2017 року по 31.07.2019 року Головним управлінням нараховано ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 38835,53 грн., з них виплачено за період з 16.03.2018 року по 31.07.2019 року - 24045,65 грн., а різниця за період з 02.03.2017 року по 15.03.2018 року у сумі 14789,88 грн. підлягала виплаті згідно з Порядком погашення заборгованості пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду». Інформація про виконання рішення по справі № 420/152/19 Головним управлінням внесено до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою в межах наявних бюджетних призначень. Виплата нарахованої доплати за період з 02.03.2017 року по 15.03.2018 року у сумі 14789,88 грн. буде здійснена після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

09.11.2020 року за вх. № 47233/20від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, на виконання ухвали суду від 19.10.2020 року, надійшла копія пенсійної справи позивача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 року по справі № 420/152/19 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобов`язання призначити пенсію за вислугу років.

Зобов`язано Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як окремої категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2019 року по справі № 420/152/19 апеляційну скаргу Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 року повернуто через несплату судового збору.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, колі пенсія призначається з більш раннього строку.

Судом встановлено, що позивач вперше звернувся із заявою про призначення пенсії 02 березня 2017 року до управління Пенсійного фонду України у Ренійському районі Одеської області.

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд доходить висновку, що пенсія має бути призначена із дня звернення позивача із заявою про призначення пенсії з 02 березня 2017 року та мають бути застосовані норми ст. ст. 13, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 вбачається, що пенсія за вислугу років позивачу призначена з 02.03.2017 року, що підтверджується довідкою про індивідуальний перерахунок.

Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до положень підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами).

Тобто, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Так, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що вже перераховану суму пенсії не було виплачено ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю державного асигнування.

Такі підстави не виконання рішення суду, суд вважає поважними, оскільки грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії, не є власністю ГУ ПФУ в Одеській області, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.

Крім того, суд зазначає, що невиконання судового рішення Управлінням в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення.

За таких обставин не можливо стверджувати про невиконання відповідачем судового рішення, в частині не проведення призначення та виплату пенсії з 12.03.2017 р. по 16.03.2018 р.

Крім того, суд зазначає, що резолютивна частина рішення Одеського окружного адміністративного суду №420/152/19 містить дві основні вимоги до відповідача: проведення обчислення пенсії та її виплату.

Як вже встановлено судом, вимога про обчислення пенсії відповідачем виконана в повному обсязі про що свідчать відповідні письмові докази наявні в матеріалах справи. Щодо іншого, то вимога про виплату пенсії не вказує на зобов`язання здійснення одноразового платежу, оскільки відповідно до ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Суд у рішенні від 13.03.2019 року по справі № 420/152/19 зазначив, що пенсія має бути призначена із дня звернення позивача із заявою про призначення пенсії з 02 березня 2017 року та мають бути застосовані норми ст. ст.13,55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на умовах призначення пенсії у період: з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами адміністративної справи, ГУ ПФУ в Одеській області призначило пенсію позивачу з дати, яка зазначена в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 року по справі № 420/152/19, а саме з 02.03.2017 року, що повністю підтверджується матеріалами пенсійної справи.

22 серпня 2018 року постановою №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» Кабінет Міністрів України затвердив Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі Порядок). Вказаний Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Як зазначено у п.3 Порядку, боржник, яким є орган Пенсійного фонду України, визначений судом у виконанні судового рішення, веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Відповідно до п.4 Порядку черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

За змістом п.5 Порядку для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Відповідно до п.6 Порядку перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Згідно п. 10 Порядку виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Витягом з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, підтверджується виконання відповідачем рішення у справі № 420/152/19. Виплата нарахованої доплати за період з 02.03.2017 року по 15.03.2018 року у сумі 14789,88 грн. буде здійснена після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Таким чином, виділення коштів для виплати стягувачу, нарахованих на виконання рішення суду, здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету.

Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 255, 243-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.15.5 ч. І Перехідних положень КАС України апеляційна скарга подається до або через відповідні суди, а матеріали справи витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83)

Суддя П.П. Марин

.