Справа № 545/1200/20
Суддя: Путря О. Г.
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/1200/20
Провадження № 2-а/545/72/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2020 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Путрі О.Г.

при секретарі Розсоха Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління парульної поліції в Полтавській області ДПП Тертичної Лілії Анатоліївни про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 батальйону УПП у Полтавській області ДПП Тертичної Л.А. про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.05.2020 року відносно нього складено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки адміністративне правопорушення не скоював , інспектором поліції було порушено процесуальний порядок розгляду адміністративного матеріалу.

Відповідач інспектор роти № 3 УПП у Полтавській області ДПП Тертична Л.А. направила на адресу суду відзив на позов , вважає позов безпідставним . Вказала, що діяла в межах наділених повноважень, винесена нею постанова є законною, оскільки своїми діями позивач порушив п. 16.11 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Розгляд справи відповідно до вимог чинного законодавства було проведено на місці вчинення адміністративного правопорушення. Факт правопорушення, яке вчинив позивач , підтверджується витягом із проекту плану схеми організації дорожнього руху м. Полтави ( перехрестя вул. Монастирської та вул. Козака ) із зазначенням розташованих дорожніх знаків 2.1 « Дати дорогу » по вул. Монастирській та 2.3 « Головна дорога » по вул. Козака при під`їзді до перехрестя, відеозаписом автомобільного реєстратора та нагрудної боді-камери . В задоволенні позову прохала відмовити та розгляд справи провести у її відсутність.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 08.09.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних

вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП.

Від представника третьої особи Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП - Лобач А.В. на адресу суду надійшли письмові пояснення в яких остання проти задоволення позову заперечувала, з тих підстав, що позивач рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу у русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП - порушення правил проїзду перехресть.

В судові засідання позивач неодноразово не з`являвся, а тому згідно вимог ст. 205 КАС України суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за його відсутності.

Представник третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - УПП в Полтавській області ДПП Лобач А.В. проти задоволення позову заперечувала, вважає його безпідставним. Вказала, що позивачем порушені ПДР України, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Суд, заслухавши пояснення третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку , що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі з наступних підстав .

Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.5 ч.1 ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

У відповідності до ст.222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, щодо порушень правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З наведеного вбачається, що у випадку вчинення особами адміністративних правопорушень, передбачених ст.122 ч.2 КУпАП, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається та уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП. Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 „ Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою

адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом .

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП , адміністративним правопорушенням ( проступком ) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Судом встановлено, що 05.05.2020 року інспектором роти №3 батальйону УПП у Полтавській області ДПП Тертичною Л.А. винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 05.05.2020 року об 22-01 год. у м. Полтаві по вул. Козака,2/4, керуючи транспортним засобом Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі по вул. Монастирській, не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по головній дорозі по вул. Козака, на перехресті нерівнозначних доріг, чим порушив п. 16.11 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть.

Згідно п. 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин поголовній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Дорожній знак 2.1 « Дати дорогу » - водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Дорожній знак 2.3 « Головна дорога » надає право першочергового проїзду нерегульованих перехресть.

Так, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису автомобільного реєстратора відповідача вбачається, що позивач , керуючи автомобілем Renault Duster, рухаючись по другорядній дорозі ( по вул. Монастирській в м. Полтава ) не надав перевагу у русі автомобілю , який рухався по головній дорозі ( по вул. Козака в м. Полтаві ) на перехресті нерівнозначних доріг.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення також підтверджується витягом із проекту плану схеми організації дорожнього руху в м. Полтаві, на якому позначено розташування дорожніх знаків 2.1 « Дати дорогу » по вул. Монастирській та 2.3 « Головна дорога » по вул. Володимира Козака при під`їзді до перехрестя зазначених вулиць ( а.с.29 ) та повідомленням Управління житлово-комунального господарства Полтавської міської ради від 12.11.2020 р. за № 01-0601/12/3343 , відповідно до якого існуючою організацією дорожнього руху на перехресті вулиць Володимира Козака з вулицею Монастирською головною визначено вулицю Володимира Козака та відповідно другорядною - вулицю Монастирську. На перехресті цих вулиць на під`їздах з вулиці Манастирської встановлено дорожні знаки 2.1 « Дати дорогу », а на під`їздах з вулиці Володимира Козака встановлено дорожні знаки 2.3 « Головна дорога » ( а.с. 67 ).

Будь - яких доказів , які б спростували факт вчинення адміністративного правопорушення позивач суду не надав .

Таким чином , позивачем ОСОБА_1 порушено п. 16.11 ПДР України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Доводи позивача про порушення відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності , а саме винесення спірної постанови на місці зупинки автомобіля позивача, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати таку справу, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Так, статтею 258 КУпАП визначено перелік правопорушень для фіксації яких не складається протокол, а справи, відносно вказаних правопорушень, розглядаються на місці вчинення правопорушення.

Частиною 2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 розділу).

Пункт 2 Розділу ІІІ Інструкції конкретизує, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1-3, 5 статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, інспектором патрульної поліції правомірно винесено спірну постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015р. (справа №5-рп/2015), яким надано тлумачення словосполученням «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», суд вважає необґрунтованими, оскільки вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст.258 цього Кодексу зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджуються вимоги ч.4 ст.258 КУпАП - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Надаючи оцінку позовним вимогам в частині визнання протиправними дій інспектора поліції Тертичної Л.А. суд виходить з того , що чинним законодавством України передбачено право відповідача розглядати справи про адміністративні правопорушення та за результатами їх розгляду виносити постанови. Враховуючи, що інспектором УПП в Полтавській області Тертичною Л.А. фактично реалізована її компетенція на розгляд справи про адміністративне правопорушення, в результаті чого винесено рішення - постанову про накладення адміністративного стягнення, оспорювані дії щодо складення постанови не є такими, що порушують права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов`язків, а тому визнання незаконними дій не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки оскаржувані дії відповідача не є юридично значимими для позивача , тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Згідно вимог ч.1 ст.77 , ч.1 ст.90 КУпАП , кожна сторона повинна довести ті обставини , на яких грунтуються її вимоги та заперечення , а суд оцінює докази , які є у справі , за своїм внутрішнім переконанням , що грунтується на їх безпосередньому , всебічному , повному та об"єктивному дослідженні. Позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів , які б свідчили про обгрунтованість заявлених позовних вимог . Натомість відповідач, будучи суб"єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову , довів правомірність оскаржуваної позивачем постанови .

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова складена повноважною особою , за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч.2 ст.122 КУпАП, інспектор патрульної поліції при винесенні постанови діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень.

Враховуючи вище викладене, суд вважає , що позовні вимоги є незаконними , необгрунтованими та такими , що не підлягають задоволенню .

Суд вважає , що строк звернення позивача до суду з адміністративним позовом пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Керуючись ст. ст. 2,6, 8-10,14,77,246,250, 286 КАС України, суд,-

В и р і ш и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії ЕАк № 2491573 від 05.05.2020 року, винесену інспектором роти № 3 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Тертичною Лілією Анатоліївною.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( місце проживання : АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до інспектора роти № 3 батальйону УПП у Полтавській області ДПП Тертичної Лілії Анатоліївни ( службова адреса : Полтавська область Полтавський район с. Розсошенці вул. Кременчуцька , 2-В ) про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. Г. Путря