Справа № 240/6199/20
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/6199/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

16 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Білої Л.М. Франовської К.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної прикордонної служби України Північного регіонального управління на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України Північного регіонального управління про визнання протиправною бездіяльності, стягнення утриманих сум та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :
в квітні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Житомирський окружний адміністративний суд із позовом до Державної прикордонної служби України Північного регіонального управління (відповідача), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неповернення йому утриманих з нього на підставі скасованого наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №95-АГ від 10.02.2017 коштів;

- стягнути з Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на його користь 35164,19 грн;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 11.08.2020 позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неповернення ОСОБА_1 утриманих з нього на підставі скасованого наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №95-АГ від 10.02.2017 коштів.

Стягнув з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 35164 грн 19 коп. утриманих на підставі скасованого наказу начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України №95-АГ від 10.02.2017 коштів. Також стягнув з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що матеріальна шкода була заподіяна Харківському прикордонному загону, у зв`язку з цим необхідно було залучити в якості співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , який і повинен повернути вказані кошти.

Вважає, що згідно роз`яснень Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно. Однак, позивач не надав жодного доказу на підтвердження заподіяної йому моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що саме відповідачем було утримано вищезазначену суму (наказ №95-АГ від 10.02.2017 визнавався двічі незаконним), однак не здійснено жодних дій щодо повернення незаконно утриманих сум, при цьому саме відповідачем вже було повернено кошти 27.09.2018, про що свідчить печаткаПівнічного регіонального управління.

Вважає, що в наслідок протиправної бездіяльності відповідача щодо неповернення йому утриманих сум та стягнення з відповідача на його користь 35164,19 грн. було принижено офіцерську гідність та ділову репутацію у колективі.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 29.11.2014 по 29.11.2016 проходив військову службу на посаді начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " Харківського прикордонного загону.

Згідно з наказом начальника Харківського прикордонного загону №983-АГ від 18.07.2016 призначено службове розслідування за фактом завдання матеріальної шкоди державі внаслідок пошкодження снігоходу PolarisTurbo IQ LXT військовий номер НОМЕР_1 , за результатами якого винесено наказ начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України «Про відшкодування збитків нанесених державі» №95-АГ від 10.02.2017, яким встановлено з належного позивачу грошового забезпечення, щомісяця утримувати 1/5 частини на погашення боргу. Вказаний наказ позивачем оскаржено до суду.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 07.12.2017 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ № 95-АГ від 10.02.2017, винесений Державною прикордонною службою України Північного регіонального управління та стягнуто з неї на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 2000 грн. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018 постанову Житомирського окружного адміністративного суду у цій справі від 07.12.2017 залишено без змін.

На виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 у справі №806/758/17 та керуючись Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державні, затвердженого постановою верховної Ради України №243/95-ВР від 23.06.1995 начальником Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України видано наказ №164-АГ від 28.03.2018 «Про скасування наказу Північного регіонального управління від 10.02.2017 №95-АГ «Про відшкодування збитків нанесених державі».

Постановою Верховного Суду від 29.11.2018 касаційні скарги Державної прикордонної служби України Північного регіонального управління, Державної прикордонної служби України Східного регіонального управління Харківський прикордонний загін у справі №806/758/17 задоволено частково, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 07.12.2017 та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням суду від 10.10.2019, яке набрало законної сили визнано протиправним та скасовано наказ Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України "Про відшкодування збитків нанесених державі" №95-АГ від 10.02.2017.

Проте, відповідно до вказаного наказу з позивача у період з лютого 2017 року по лютий 2018 року було утримано 30542,28 грн) та у період з січня 2019 року по грудень 2019 року утримано 35164,19 грн для відшкодування збитків Харківському прикордонному загону.

Загальна утримана сума грошових коштів складала 65706,47 грн, з яких на підставі виконавчого листа №3427 2018 від 18.12.2018, виданого Житомирським окружним адміністративним судом у справі №806/2032/18 повернуто позивачу 30642,28 грн, а решту утриманої суми у розмірі 35164,28 грн позивач не отримав.

Позивач вважаючи протиправною бездіяльність щодо неповернення йому утриманих з нього на підставі скасованого наказу начальника Північного Регіонального Управління Державної прикордонної служби України №95-АГ від 10.02.2017 коштів звернувся до суду із адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до частини другої статті 65 Конституції України громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-ХІV (далі - Статут), порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 9 Статуту визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» № 160-IX від 03.10.2019 (далі Закон №160-IX).

Стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення (ч.1 ст.13 Закону № 160-IX).

Положення ст.14 Закону № 160-IX передбачають оскарження рішення про притягнення до матеріальної відповідальності.

Зокрема, наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством. Старший за службовим становищем командир (начальник) не рідше одного разу на квартал перевіряє законність і обґрунтованість притягнення осіб до матеріальної відповідальності та розмір сум, які підлягають стягненню.

У разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.10.2019, яке набрало законної сили визнано протиправним та скасовано наказ Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України "Про відшкодування збитків нанесених державі" №95-АГ від 10.02.2017, яким визначено проводити щомісячне грошове утримання з належного грошового забезпечення починаючи з 01.02.2017 у розмірі 1/5 частини належного грошового забезпечення на погашення боргу.

Однак, відповідачем станом на 13.04.2020 не вжито жодних заходів щодо видання відповідного наказу та повернення позивачу коштів, утриманих ним на основі оскарженого протиправного наказу з січня 2019 року по грудень 2019 року у сумі 35164,19 грн.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції в частині визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неповернення позивачу утриманих з нього на підставі скасованого наказу начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України №95-АГ від 10.02.2017 коштів та стягнення з Північного Регіонального Управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 35164,19 грн.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо позовної вимоги стосовно стягнення з Північного Регіонального Управління Державної прикордонної служби України на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10000 грн, з урахуванням тривалого протиправного поводження військової частини відносно позивача, зокрема приниження його ділової репутації, честі офіцера - що доведено у судовому порядку, а також, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, в частині стягнення з Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь позивача моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначений встатті 23 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Слід зауважити, що для вирішення питання щодо відшкодування шкоди обов`язково необхідно встановити наявність одночасно трьох складових : підтвердження факту заподіяної шкоди правам заявника саме внаслідок протиправного діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем зазначено конкретні факти, які б у системному зв`язку з протиправними діями відповідача утворювали підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди.

При цьому, суд першої інстанції врахував наявну протиправну поведінка суб`єкта владних повноважень, з якою позивач пов`язує завдання йому моральної шкоди, оскільки рішення Житомирського окружного адміністративного суду, після апеляційного перегляду набрало законної сили ще у лютому 2020 році, проте на час розгляду даної справи не вжито жодних заходів щодо видання відповідного наказу та повернення позивачу коштів, утриманих ним на основі оскарженого протиправного наказу з січня 2019 року по грудень 2019 року у сумі 35164,19 грн.

Також слід зазначити, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, а тому суд першої інстанції, відповідно до ч.4 ст.159 КАС України правомірно вважав, що даний позов визнаний Північним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України. Водночас, з матеріалів справи встановлено, ухвалу про відкриття провадження по справі було направлено відповідачу та отримано ним, згідно рекомендованого повідомлення 28.04.2020.

Доводи апеляційної скарги, що матеріальна шкода була заподіяна Харківському прикордонному загону, у зв`язку з цим необхідно було залучити в якості співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , який і повинен повернути вказані кошти, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки згідно інформації викладеної в листі представника відповідача від 04.05.5020 (а.с. 74), Харківським прикордонним загоном утримання з позивача коштів в погашення збитку завданого державі не здійснювалось.

Отже, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.

Однак, під час перегляду рішення суду першої інстанції порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог скаржника та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Державної прикордонної служби України Північного регіонального управління залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Біла Л.М. Франовська К.С.