Справа № 320/7179/19
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 320/7179/19

адміністративне провадження № К/9901/32369/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2020 року у справі №320/7179/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Київській області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просила суд:

- зобов`язати Державну податкову службу України вилучити інформацію з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та зберегти за позивачкою форму обліку платників податків за: прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації (згідно дії статей 28, 294, 296 ЦК України);

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Київській області здійснювати в подальшому облік позивачки як платника податків без застосування будь-якого цифрового ідентифікатора, а саме: ідентифікаційного номера; серії на номеру паспорту; унікального номера запису реєстру і вести облік тільки за: прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації. Проставити у паспорті ОСОБА_1 (на сторінках 7, 8 або 9) відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора й завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою.

Київський окружний адміністративний суд рішенням від 5 травня 2020 року позов задовольнив:

- зобов`язав Державну податкову службу України вилучити інформацію з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та зберегти за ОСОБА_1 форму обліку платників податків за: прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації (згідно дії статей 28, 294, 296 ЦК України);

- зобов`язав Головне управління Державної податкової служби у Київській області здійснювати в подальшому облік ОСОБА_1 як платника податків без застосування будь-якого цифрового ідентифікатора, а саме: ідентифікаційного номера; серії на номеру паспорту; унікального номера запису реєстру і вести облік тільки за: прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації та проставити у паспорті ОСОБА_1 (на сторінках 7, 8 або 9) відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою;

- стягнув на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі: 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Київській області (ідентифікаційний код: 43141377);

- стягнув на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі: 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (ідентифікаційний код: 39292197).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2020 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 5 травня 2020 року скасовано і прийнято нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 30 листопада 2020 року надіслала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України").

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з наступних підстав.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку та відсутнє посилання на відповідний пункт вказаної статті.

Водночас, у касаційній скарзі позивач наводить висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 14 червня 2018 року у справі №826/526/15 та висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19 вересня 2018 року №806/3265/17. Однак, слід зазначити, що ці висновки Суду не можуть застосовуватися до справи №320/7179/19 з огляду на те, що правовідносини у цих справах не є подібними.

Так, у справі №826/526/15 Верховний Суд прийняв постанову від 14 червня 2018 року щодо правовідносин, які склались у зв`язку зі зміною способу і порядку виконання судового рішення.

У справі №806/3265/17 правовідносини склались через відмову територіального підрозділу Державної міграційної служби України видати паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки.

Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, в частині зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України. Аргументи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення, що судом апеляційної інстанції постанова прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню як така, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2020 року у справі №320/7179/19.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2020 року у справі №320/7179/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду