Справа № 175/1294/20
Суддя: Озерянська Ж. М.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/1294/20
Провадження № 2-а/175/25/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

за участю секретаря Іщенко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управляння патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправними дій та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення, який в квітні 2020 року уточнив та просив суд поновити строк на адміністративне оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія серії ЕАК №2184182; скасувати постанови капрала поліції 2-ї роти 4-ого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області серії ЕАК №2184182 від 01 березня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП та постанову капрала поліції 2-ї роти 4-ого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області серії ЕАК №2347057 від 06 квітня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Позивач та його адвокат за договором про надання правової допомоги ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі, адвокат надав відповідь на відзив, в якій підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити (а.с.71-73).

Представник Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області надав суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та розгляд справи провести без участі їх представника за наявними матеріалами справи(а.с.40-44).

Вислухавши пояснення позивача та його адвоката, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Пункт 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Встановлено, що капралом поліції 2-ї роти 4-ого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Марченком О.О. при несенні служби 01 березня 2020 року о 21-22 год. було виявлено, що ОСОБА_1 , в темну пору доби керував автомобілем «Mersedes-Benz VITO 111 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Белелюбського, 3 в м. Дніпро, з непрацюючою лівою фарою, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КуПАП. (а.с.5), пункт правил дорожнього руху, порушення якого призвело до вчинення адміністративного правопорушення, в постанові відповідача відсутній.

06 квітня 2020 року тим же капралом поліції винесено нову постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режим у зв`язку з тим, що в постанові від 01 березня 2020 року невірно вказана стаття Кодексу України про адміністративне правопорушення та якою до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу за порушення п.31.4.3. ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КуПАП. (а.с.6).

За результатами розгляду адміністративних справ та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил, відносно ОСОБА_3 капралом поліції було винесено дві постанови у справах про адміністративні правопорушення, а саме: постанова серії ЕАК №2184182 від 01 березня 2020 року, відповідно до якої застосоване адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн. та постанова серії ЕАК №2347057 від 06 квітня 2020 року, відповідно до якої застосоване адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340 грн., відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП встановлена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 31.4.3. Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП встановлена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за керування водієм транспортними засобами, що мають несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Позивач у позовній заяві посилається на протиправність оскаржуваних постанов, зазначає, що факти, викладені в них не відповідають дійсності, оскільки в постанові ЕАК №2184182 від 01 березня 2020 року в пункті 6 «Час та дата скоєння, суть та обставини правопорушення», зазначено «01.03.2020 року о 21:21:32 год. в м. Дніпро вул. Белелюбського, 3 водій керував транспортним засобом у темну пору доби з непрацюючою лівою фарою», що не є правдивими даними, оскільки працювали обидві фари, на підтвердження чого надано фото з телефону, зроблене 01.03.2020 року о 21:37 год. (а.с.9), а в постанові ЕАК №2347057 від 06 квітня 2020 року в пункті 6 «Час та дата скоєння, суть та обставини правопорушення», зазначено «06.04.2020 року 09:25:42 год. в м. Дніпро Троїцька Площа, 2а (що є саме адресою розташування Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, а не місце скоєння правопорушення) водій керував транспортним засобом у темну пору доби з непрацюючим ближнім світлом лівої фари, що ніяк не відповідає дійсності, оскільки о 09:25:42 год. була світла пора доби.

Вищевикладене підтверджує те, що транспортний засіб був справний та жодним чином правила дорожнього руху ОСОБА_1 не були порушені, а вказані пояснення позивача були проігноровані інспектором поліції.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні доказів, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем п.п. 31.4.3 Правил дорожнього руху України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та ч.2 ст.122 КуПАП, зокрема не надано відео з нагрудної камери поліцейського, яке могло бути покладено в основу прийнятого по справі рішення.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016), адміністративне провадження №К/9901/29775/18, вбачаться, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. За таких обставин колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивачем було порушено п. 31.4.3. ПДР України та будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано. Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є самі оскаржувані постанови по справі про адміністративне правопорушення, в яких зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, суд вважає, що зазначені постанови є саме предметом спору між сторонами та не можуть розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваних постановах. Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 121 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Одні тільки постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваних постанов, а тому оскаржувані постанови ЕАК №2184182 від 01 березня 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та ЕАК №2347057 від 06 квітня 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП є незаконними та підлягають скасуванню. Водночас у згаданих постановах відсутні будь-які дані, на підставі яких відповідачем зроблено висновок про наявність таких порушень, не зазначено яким саме способом було встановлено дані обставини та якими засобами проводилася його фіксація.

Відповідно до п. 3 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 3 ст. 293 КУпАП передбачено, що одним з рішень, яке приймає орган при розгляді скарги на постанову про адміністративне правопорушення є скасування постанови та закриття справи.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови ЕАК №2184182 від 01 березня 2020 року та ЕАК №2347057 від 06 квітня 2020 підлягають скасуванню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України, передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 139 КАС України, на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 122, 251, 289 КпАП України, п. 31.4.3. Правил дорожнього руху України, ст. ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управляння патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2184182 від 01 березня 2020 року, винесену капралом поліції 2-ї роти 4-ого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Марченко Олексієм Олеговичем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанови капрала поліції 2-ї роти 4-ого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Марченко Олексія Олеговича серії ЕАК №2184182 від 01 березня 2020 року та серії ЕАК №2347057 від 06 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративних стягнень у вигляді штрафів в розмірі 425 грн. та 340 грн. за вчинення адміністративних правопорушень - скасувати.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840,40 грн. та 1000 грн. судових витрат на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення .У разі проголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в письмову провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж.М. Озерянська