Справа № 200/9066/20-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 р. Справа№200/9066/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

1 жовтня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання протиправними дії щодо не призначення та невиплати з 10 вересня 2020 року пенсії за вислугу років 26 років 0 місяців 2 дні відповідно д частини 1 статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року 1697-VІІ;

- зобов`язання скасувати рішення від 10 вересня 2020 року №431 щодо відмови в призначенні пенсії та виплати з 10 вересня 2020 року пенсії за вислугу років 26 років 0 місяців 2 дні відповідно д частини 1 статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року 1697-VІІ;

- зобов`язання призначити та виплачувати з 10 вересня 2020 року пенсію за вислугу років 26 років 0 місяців 2 дні відповідно д частини 1 статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року 1697-VІІ;

- зобов`язання прийняти рішення (розпорядження) щодо призначення та виплати з 10 вересня 2020 року пенсії за вислугу років 26 років 0 місяців 2 дні відповідно д частини 1 статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року 1697-VІІ.

Крім того позивач просив допустити до негайного виконання рішення суду та встановити судовий контроль.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до положень статті 86 Закону України «Про прокуратуру» до вислуги років зараховується, зокрема час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних посадах) та половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання,проте відповідач протиправно не зарахувавдо вислуги років позивача період навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого, а також час роботи на посаді прокурора та начальника відділу військової прокуратури Донецького гарнізону. Позивач вважає, що відповідачем протиправно не врахований стаж роботи позивача за періоди проходження служби в зоні проведення антитерористичної операції та участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях із розрахунку один місяць служби за три місяці служби, що призвело до зменшення вислуги років. Вважає наявним право на призначення пенсії за вислугою років.

Відповідач позов не визнав, подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що стаж роботи позивача розраховано на підставі трудової книжки, який складає 14 років 4 місяці, до страхового та спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, не враховано навчання в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого, оскільки в дипломі відсутній період навчання та підтверджуючу довідку позивачем не надано. Відповідач зазначив, що при поданні заяви про призначення пенсії засобами Веб порталу Пенсійного фонду, розписка-повідомлення не передбачена.

23 листопада 2020 року від позивача, засобами поштового зв`язку, надійшли пояснення в яких ОСОБА_1 вказав, що архівну довідку Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого про підтвердження періоду навчання до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області не подавав. Позивач вказав, що разом із заявою про призначення пенсії ним були подані усі необхідні документи, що зазначені на електронному сайті Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, при цьому посадові особи відповідача, не вживаючи жодних заходів витребування архівної довідки, прийняли рішення про відмову в призначенні пенсії.

Ухвалою суду від 6 жовтня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувано у відповідача докази у справі.

Ухвалою суду від 5 листопада 2020 року вирішено повторно витребувати у відповідача докази у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання на 3 грудня 2020 року.

Ухвалою суду від 3 грудня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 грудня 2020 року.

У судове засідання 17 грудня 2020 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на зазначене, оскільки у судове засідання не прибули представники сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копіює паспорта серія НОМЕР_1 , виданим 23 березня2000 року СуходільськимМВ УМВС України у Луганській області.

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 21 листопада 2017 року.

Трудова книжка позивача, серія АВ №556333 містить записи:

- з 1 вересня 2001 року по 2006 рік студент Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого (Диплом, запис №1);

- 6 березня 2006 року прийнятий на посаду помічника прокурора м. Краснодону у прокуратуру Луганської області (наказ №195 від 6 березня 2006 року, запис №2);

- 9 липня 2007 року призначений на посаду старшого помічника прокурора м. Краснодону Луганської області (наказ №846 від 9 липня 2007 року, запис №3);

- 24 січня 2012 року призначений на посаду помічника прокурора м. Краснодону Луганської області (наказ №99к від 24 січня 2012 року);

- 18 квітня 2012 року призначений на посаду старшого помічника прокурора м. Краснодону Луганської області (наказ №440к від 18 квітня 2012 року);

- 7 червня 2012 року призначений на посаду старшого прокурора прокуратури м. Краснодону Луганської області (наказ №794к від 7 червня 2012 року);

- 17 грудня 2012 року призначений на посаду старшого прокурора відділу прокуратури Луганської області (наказ №2133к від 17 грудня 2012 року);

- 3 березня 2014 року призначений на посаду заступника прокурора прокуратури м. Первомайська Луганської області (наказ №263к від 3 березня 2014 року);

- 19 листопада 2014 року звільнений із займаної посади в порядку переведення до органів прокуратури Полтавської області (наказ №2214к від 19 листопада 2014 року);

- 20 листопада 2014 року призначений на посаду заступника прокурора Миргородської міжрайонної прокуратури Полтавської області (Наказ №626к від 20 листопада 2014 року);

- 18 лютого 2016 року звільнений із займаної посади та органів прокуратури Полтавської області в порядку переведення до органів військової прокуратури сил антитерористичної операції (Наказ №74к від 18 лютого 2016 року);

- 19 лютого 2016 року призначений прокурором першого відділу військової прокуратури Донецького гарнізону (наказ №68 від 16 лютого 2016 року);

- 11 липня 2016 року звільнений із займаної посади у зв`язку із вступом на військову службу (Наказ ГПУ №157 к від 11 липня 2016 року).

Посвідченням офіцера НОМЕР_3 підтверджено, що ОСОБА_1 відряджений до Генеральної прокуратури із залишенням на військовій службі відповідно до наказу МОУ № 591 від 30 червня 2016 року.

Згідно довідок військової прокуратури об`єднаних сил №№15-557, 15-556 вих-20 від 6 серпня 2020 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Збройних Силах України та проходить військову службу у військовій прокуратурі Донецького гарнізону на посаді начальника першого відділу.

Згідно витягу з послужного списку позивача:

-з 19 лютого 2016 рокузалучений до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення наказом першого заступника керівника Антитерористичного Центру при службі безпеці України №53 від 22 лютого 2016 року;

- з 12 липня 2016 року по 17 вересня 2018 року на посаді прокурора першого відділу військової прокуратури Донецького гарнізону (ВПСАТО №159к від 12 липня 2016 року);

- з 1 травня 2018 року залучений до сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій областях наказом тво першого заступника начальника Генерального штабу ЗСУ №8/ДСК від 8 червня 2018 року;

- з 18 вересня 2018 року по теперішній час на посаді начальника першого відділу військової прокуратури Донецького гарнізону (ВПОС №38к від 17 вересня 2018 року).

10 вересня 2020 року позивач, через Веб-портал Пенсійного фонду України, звернувся із заявою про призначення пенсії за вислугу років, до заяви були надані скан-копії документів: трудової книжки, диплому про навчання,посвідчення офіцера, посвідчення учасника бойових дій, наказу від 8 вересня 2020 року №552, витягу з послужного списку від 6 серпня 2020 року, довідки, що видані Військовою Прокуратурою об`єднаних сил від 9 вересня 2020 року №14-247 вих-20, від 6 серпня 2020 року №15-554 вих-20, №15-555 вих-20, №15-556 вих-20, №15-557 вих-20, довідки про взяття на облік ВПО, паспорту,довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, що підтверджується матеріалами справи та не є спірним між сторонами.

Рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 431 від 11 вересня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру», оскільки на момент звернення заявник не має необхідного стажу за вислугу років 24 роки 06 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів, не менше 14 років 06 місяців.

Згідно вказаного рішення, відповідно до наданих документів страховий стаж заявника складає 14 років 4 місяці, стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років 10 років 4 місяці 6 днів, в тому числі стаж на прокурорських посадах 10 років 4 місяці 6 днів.

При цьому, вказано, що до страхового та спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, не враховано навчання в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого, так як в дипломі відсутній період навчання та підтверджуючу довідку заявником не надано. Також зазначено, що зарахувати до стажу за вислугу років, що дає право на пенсію згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» період проходження військової служби у Збройних Силах України з 12 липня 2016 року по 31 липня 2020 року не має підстав, оскільки не виконані умови статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Не погодившись з діями відповідача щодо не призначення та невиплати пенсії за вислугу років відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ (далі Закон №1697), прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

Положеннями частини 8 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

При цьому згідно з положеннями частини 6 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи: на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Як вже зазначалось вище, відповідачем не зараховано до страхового та спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, період навчання ОСОБА_1 в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого, оскільки в дипломі відсутній період навчання.

Так, в матеріалах справи міститься копія диплому серії НОМЕР_4 від 30 червня 2006 року яка свідчить про те, що позивач закінчив у 2006 році Національну юридичну академію України імені Ярослава Мудрого і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста.

Згідно із записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 з 1 вересня 2001 року по 2006 рік студент Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого (Диплом, запис №1).

Тобто, надані документи не містять повної інформації про період навчання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 8 Порядку, час навчання у вищих учбових, професіональних, учбово-виховних закладах, учбових закладах підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів, у аспірантурі, докторантурі й криничній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, які видані на підставі архівних даних і які містять відомості про період навчання. При відсутності у таких документах відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в учбовому закладі у відповідні роки при умови, якщо у цих документах є дані про закінчення повного навчального періоду чи окремих їх етапів.

Таким чином, зі вказаного Порядку убачається, що при відсутності у дипломі особи відомостей часу навчання, приймаються довідки про тривалість навчання в учбовому закладі у відповідні роки при умови, якщо у цих документах є дані про закінчення повного навчального періоду чи окремих їх етапів.

Так, позивачем до адміністративного позову додано архівну довідку Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 25 вересня 2020 року №Л-452/345, яка містить інформацію про те, що ОСОБА_1 з 1 вересня 2001 року зарахований студентом 1-го денного факультету №1 на денну форму навчання (наказ №215-С від 31 липня 2001 року), наказом №282-С від 29 червня 2006 року був відрахований з академії у зв`язку з закінченням навчання та отримання повної вищої освіти, 30 червня 2006 року видано диплом спеціаліста НОМЕР_4 .

Проте судом встановлено, що позивачем, на підтвердження періоду навчання у вищому навчальному закладі, до пенсійного органу не була надана зазначена вище довідка.

Разом з тим, суд звертає увагу, щоПунктом 1.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсійвід 25 листопада 2005 року № 22-1 передбачено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

При цьому, згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.2 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Згідно абзацу 1 пункту 4.7 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Частиною 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства убачається великий обсяг прав та обов`язків органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, що відповідачем при розгляді заяви ОСОБА_1 не здійснено, що свідчить про обґрунтованість доводів позивача щодо допущення відповідачем порушення порядку розгляду заяви про призначення пенсії за вислугу років.

Відповідач не довів належними та допустимими доказами, що, перш ніж прийняти рішення про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії, посадові особи Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області офіційно пропонували позивачу подати додаткові документи.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача в частині відмови у зарахуванні половини періоду навчання до страхового та спеціального стажу, оскільки спірне рішення прийнято відповідачем з порушенням порядку розгляду заяви про призначення пенсії.

Враховуючи викладене, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача в цій частині позовних вимог буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням до страхового та спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, половини періоду навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого.

Стосовно не зарахування до вислуги років позивача періоду його безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та участі в операції об`єднаних сил, здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в кратному обчисленні.

Відповідно до абзацу 4 частини 4 статті 27 Закону України «Про прокуратуру» військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом України Про прокуратуру і проходять військову службу відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Частиною 4 статті 83 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що на військовослужбовців військової прокуратури поширюються усі передбачені Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та іншими законодавчими актами про військову службу соціальні і правові гарантії.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі Закон №2011) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, соціальний захист військовослужбовців, крім іншого, стосується питань їх пенсійного забезпечення.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп. а п.3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Таким чином, суд погоджується з твердженнями позивача, що визначальною підставою для пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування до стажу роботи, що дає право прокурорам на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певних категорій, для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, щомісячного грошового утримання чи інших соціальних виплат.

Згідно з довідкою Військової прокуратури об`єднаних сил від 6 серпня 2020 року №15-554 вих-20 ОСОБА_1 дійсно з 19 лютого 2016 року по 30 квітня 2018 року безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення на посаді прокурора першого відділу військової прокуратури Донецького гарнізону. З 1 травня 2018 року по 17 вересня 2018 року приймав участь на посаді прокурора першого відділу військової прокуратури Донецького гарнізону, з 18 вересня 2018 року по теперішній час приймає участь у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення на посаді начальника першого відділу військової прокуратури Донецького гарнізону.

Вказане вище також підтверджується витягом з послужного списку підполковника юстиції ОСОБА_1 .

Таким чином, відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до вислуги років позивача періодів його безпосередньої участі в антитерористичній операції та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів в розрахунку один місяць служби за три місяці служби.

На підставі викладеного вище, суд вважає за необхідне, з урахування положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 13 Конвенції, задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, зарахувавши ОСОБА_1 , до вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі статтею 86 Закону України «Про прокуратуру», періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції з 19 лютого 2016 року по 30 квітня 2018 року та період безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів з 1 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправними дій щодо не призначення та невиплати пенсії позивачу, суд зазначає, що такі дії відповідача виражені саме рішенням про відмову в призначенні пенсії, окреме оскарження дій стосовно відмови в призначенні пенсії є неналежним способом захисту, оскільки у спірних правовідносинах негативні наслідки для позивача створює саме вказане рішення.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років, та прийняти відповідне рішення щодо призначення та виплати пенсії за вислугу років 26 років 0 місяців 2 дні, суд зазначає, що повноваження щодо призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача і суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. У рішенні по справі «Класс та інші проти Німеччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію є формою втручання у повноваження.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд зазначає, що позивач, заявляючи дані позовні вимоги, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо призначення пенсії.

Суд наголошує, що обчислення вислуги років, призначення пенсії, тощо, належить до повноважень пенсійного органу, а не суду.

Отже, суд вважає, що задоволення вказаних вище позовних вимог фактично порушить закріплені законом виключні повноваження Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо призначення пенсії та зобов`яже відповідача вчинити дії поза встановленою чинним законодавством процедурою.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, приходить висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даній справі є прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву відповідача з урахуванням висновків суду.

Стосовно встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналізуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що за вищенаведеною нормою зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком судом. Враховуючи характер спірних правовідносин та склад учасників адміністративної справи, суд вважає, що відсутні підстави для зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення у справі.

Правові підстави для звернення судового рішення до негайного виконання в порядку статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Оскільки відповідно до положень Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №431 від 11 вересня 2020 року про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, б.13, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) про призначення пенсії від 10 вересня 2020 року, зарахувавши до страхового та спеціального стажу, що дає право на пенсію згідно зі ст.86 Закону України Про прокуратуру половини періоду навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого та до вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі ст.86 Закону України Про прокуратуру період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 19 лютого 2016 року по 30 квітня 2018 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби та період безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення з 1 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв