Справа № 802/1958/16-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 802/1958/16-а

адміністративне провадження № К/9901/35349/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Селищанське» до Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року (суддя Дмитришена Р.М.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року (судді: Біла Л.М. (головуючий), Граб Л.С., Гонтарук В.М.) у справі № 802/1958/16-а.

У С Т А Н О В И В:

І. Суть спору

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Селищанське» (далі - позивач, ТОВ «Селищанське») звернулось до суду з позовом до Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - відповідач, контролюючий орган, Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.11.2016 № та № .

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 08.11.2016 № та № були прийняті контролюючим органом всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки відповідач зробив висновки про порушення позивачем чинного податкового законодавства не обґрунтовані посиланням на відповідні обставини.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області № від 08.11.2016 в частині донарахованих зобов`язань за платежем з податку на додану вартість у розмірі 657 375, 00 грн та штрафних санкцій в розмірі 164 344,00 грн. Визнати протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області № від 08.11.2016.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 08.11.2016 № та № (в частині задоволених позовних вимог), діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки відповідачем не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження порушень позивачем вимог чинного податкового законодавства та правомірності прийняття оскаржуваних рішень.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Селищанське» у повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ «Селищанське» () зареєстроване Тиврівською районною державною адміністрацією 15.07.2008, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію за № 550070. На підставі направлень, виданих Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, згідно з ст. 20, 77.2 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України та відповідно до наказу № 1143 від 16.09.2016, виданого Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Селищанське» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.07.2016 та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 01.01.2011 по 31.07.2016, відповідно до затвердженого плану перевірки.

Перевіркою встановлено наступні порушення: п. 192.1.1, п. 192.1 ст. 192, п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в результаті чого ТОВ «Селищанське» занижено ПДВ по спеціальній декларації, що підлягає перерахуванню на спеціальний рахунок у сумі 659 867,00 грн у т.ч.: за жовтень 2013 року на суму 500 000,00 грн, за грудень 2013 року на суму 158 603,00 грн, за липень 2014 року на суму 258,00 грн, за грудень 2014 року на суму 1 006,00 грн; п. 185.1 ст. 185. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України в результаті чого ТОВ «Селищанське» занижено ПДВ по загальній декларації, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 9 084,00 грн, в т.ч. по деклараціях за травень 2015 року в сумі 544,00 грн, за червень 2015 року - 678,00 грн, за липень 2015 року - 1 745,00 грн, за серпень 2015 року - 713,00 грн, за вересень 2015 року - 1 028,00 грн, за квітень 2016 року - 907,00 грн, за травень 2016 року - 746,00 грн, за червень 2016 року - 1 067,00 грн, за липень 2016 року - 1 656,00 грн; ст. 209 Податкового кодексу України в результаті чого ТОВ «Селищанське» використано не за цільовим призначенням суми податку на додану вартість, що спрямовані на спеціальний рахунок підприємства на загальну суму 114 442,00 грн.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 1102/1401/03734760 від 25.10.2016. Не погоджуючись із висновками вказаного акта перевірки, ТОВ «Селищанське» подано заперечення від 28.10.2016, які листом Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області № 43571/10-1402-0228 від 04.11.2016 залишені без задоволення, а висновки акту перевірки № 1102/1401/03734760 від 25.10.2016 - без мін.

На підставі акта перевірки № 1102/1401/03734760 від 25.10.2016 Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області винесені податкові повідомлення-рішення від 08.11.2016: № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 668 951,00 грн, та за штрафними санкціями у розмірі 167 240,00 грн; № , яким до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 44 822,00 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2013 по 31.07.2016 у результаті відображення у рядку 8 Декларацій «Коригування податкових зобов`язань» кількісних та вартісних показників, коригування яких не задекларовані в Єдиному реєстрі податкових накладних у визначеному порядку встановлено заниження ТОВ «Селищанське» податкових зобов`язань з податку на додану вартість всього у сумі 657 375,00 грн у тому числі по декларації за вересень 2013 року в сумі 500 000,00 грн та за грудень 2013 року в сумі 157 375,00 грн.

Встановлено, що ТОВ «Селищанське» було укладено з ТОВ «Гермес АГРО» договір поставки № 1/У від 18.01.2013. В січні 2013 року позивачем отримано від покупця попередню оплату за пшеницю, ріпак та ячмінь в сумі 7 858 445,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 14, № 33, № 39, № 58, № 59, № 62, № 68, № 70 та № 115, що не заперечується відповідачем. Згідно вимог статті 187 Податкового кодексу України податок на додану вартість з отриманих сум попередньої оплати за договором поставки віднесено до складу податкових зобов`язань по деклараціям за січень, березень та червень 2013 року. У період з вересня по грудень 2013 року у зв`язку із неможливістю виконання умов договору № 1/У від 18.01.2013, а саме: відсутністю необхідної кількості власно вирощеної продукції, яка б відповідала передбаченим договорам параметрам якості, ТОВ «Селищанське» повернуло кошти покупцю - ТОВ «Гермес Агро» до спливу терміну дії договору, який закінчувався 31.12.2013. Повернення попередньої оплати за договором підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 793 від 10.09.2013 на суму 2 000 000,00 грн, № 795 від 11.09.2013 на суму 1 000 000,00 грн, № 796 від 13.09.2013 в сумі 500 000,00 грн, № 797 від 18.09.2013 в сумі 1 500 000,00 грн, № 799 від 19.09.2013 в сумі 700 000,00 грн, № 800 від 09.10.2013 в сумі 700 000,00 грн, № 236 від 09.10.2013 в сумі 499 342,12 грн, № 457 від 03.12.2013 в сумі 459 102,88 грн, № 459 від 04.12.2013 в сумі 500 000,00 грн.

Згідно вказаного акта перевірки, що не заперечувалось відповідачем, позивачем операцію по повернення ТОВ «Гермес Агро» коштів відображено у бухгалтерському обліку підприємства та, як наслідок, відкориговано податковий облік шляхом виписування розрахунків коригування кількісних та вартісних показників, відображено їх у рядку 8 декларації з ПДВ за вересень, жовтень та грудень 2013 року. Крім того, судами встановлено, що позивачем здійснювалися спроби внести до Реєстру відомості, що містяться в розрахунках коригування до податкових накладних, що відображені по бухгалтерському обліку у деклараціях з податку на додану вартість за вересень 2013 року в сумі 500 000,00 грн та грудень 2013 року в сумі 157 375,00 грн, однак такі розрахунки коригування не були зареєстровані у ЄРПН у зв`язку із наявністю помилок, що підтверджується відповідними квитанціями. Зазначене коригування було проведене також і контрагентом позивача - ТОВ «Гермес Агро», що не заперечувалось відповідачем.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено з аналізу проведених ТОВ «Селищанське» дій по формуванню податкових зобов`язань та їх коригування свідчить, що такі дії проведені на підставі реально вчинених господарських операцій згідно вимог чинного податкового законодавства, що підтверджується даними бухгалтерського обліку підприємства. Розбіжностей щодо відображення даних операцій по бухгалтерському обліку також не було виявлено і в ході перевірки контролюючим органом. Крім того, суди зазначили, що допущені порушення позивачем, що полягають у не реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних у ЄДРПН, могли б мати наслідком лише у вигляді відповідальності за невчасне проведення такої реєстрації. На момент виникнення у позивача обов`язку з реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних податковим законодавством не було передбачено відповідальності платника податків за несвоєчасну реєстрацію таких розрахунків в Реєстрі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що проведеною контролюючим органом перевіркою встановлено, що ТОВ «Селищанське» занижено задекларовані показники у рядку 16 Декларацій «Коригування податкового кредиту» всього у сумі 2 492,00 грн в тому числі: за грудень 2013 року в сумі 1 228,00 грн; за липень 2014 року в сумі 258,00 грн; за грудень 2014 року в сумі 1 006,00 грн.

В ході судового розгляду справи, підтверджено порушення позивачем вимог чинного податкового законодавства, що полягають у не відображенні у рядку 16 декларацій відповідних звітних періодів показники наступних розрахунків коригування кількісних та вартісних показників: № 354641 від 31.12.2013 на суму ПДВ - 1228,30 грн до податкової накладної № 325274 від 30.11.2013, постачальник ПП «Деол Трейд» , причина коригування - зміна кількості, період коригування - грудень 2013 року; № 197707 від 31.07.2014 на суму ПДВ - 257,59 грн до податкової накладної № 171814 від 30.06.2014, постачальник ПП «Деол Трейд» , причина коригування - зміна кількості, період коригування - липень 2014 року; № 245756 від 30.12.2014 на суму ПДВ - 199,83 грн до податкової накладної № 236837 від 31.10.2014, постачальник ПП «Деол Трейд» , причина коригування - зміна кількості, період коригування - грудень 2014 року; № 144337 від 31.12.2014 на суму ПДВ - 805,67 грн до податкової накладної № 129040 від 31.11.2014, постачальник ПП «ОККО Бізнес Контракт» , причина коригування - зміна кількості, період коригування - грудень 2014 року.

Крім того, контролюючим органом також встановлено, що на порушення п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України ТОВ «Селищанське» не нараховані податкові зобов`язання з податку на додану вартість на операції з надання харчування працівникам підприємства, базою оподаткування при здійсненні яких є собівартість використаних покупних продуктів. У зв`язку із чим, позивачем занижено податкові зобов`язання по деклараціях: за травень 2015 року в сумі 544,00 грн; за червень 2015 року в сумі 678,00 грн; за липень 2015 року в сумі 1 745,00 грн; за серпень 2015 року в сумі 713,00 грн; за вересень 2015 року в сумі 1 028,00 грн; за квітень 2016 року в сумі 907,00 грн; травень 2016 року в сумі 746,00 грн; за червень 2016 року в сумі 1 067,00 грн; за липень 2016 року в сумі 1 656,00 грн. Вказані порушення знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, крім того, позивач не заперечував проти зазначених вище порушень ТОВ «Селищанське».

Судами попередніх інстанцій встановлено, що проведеною контролюючим органом перевіркою цільового використання сум податку на додану вартість, спрямованих на спеціальний рахунок підприємства встановлено факти перерахування коштів постачальникам на цілі, які не відповідають вимогам ст. 209.2 Податкового кодексу України тобто не можуть вважатися виробничими факторами відповідно до п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України. Судами встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що згідно платіжного доручення № 39 від 08.02.2013 ТОВ «Селищанське» перераховано кошти зі спеціального рахунку в сумі 32 120,00 грн за металопластикові конструкції постачальнику СПД ОСОБА_1 без ПДВ; згідно платіжного доручення № 69 від 14.03.2013 ТОВ «Селищанське» перераховано кошти зі спеціального рахунку в сумі 37 500,00 грн за будівельні матеріали постачальнику СПД ОСОБА_2 без ПДВ; згідно платіжного доручення № 282 від 07.08.2014 ТОВ «Селищанське» перераховано кошти зі спеціального рахунку в сумі 7 413,75 грн за будівельні матеріали постачальнику СПД ОСОБА_3 без ПДВ; згідно платіжного доручення №291 від 11.08.2014 ТОВ «Селищанське» перераховано кошти зі спеціального рахунку в сумі 2 810,03 грн за придбання полісу автоцивільної відповідальності ПрАТ «УПСК» без ПДВ; згідно платіжного доручення № 89 від 30.04.2015 ТОВ «Селищанське» перераховано кошти зі спеціального рахунку в сумі 34 598,20 грн за монтажні роботи постачальнику СПД ОСОБА_4 без ПДВ. Із наданих документів, що долучені до справи, встановлено, що такі витрати відносяться до «інших виробничих цілей». Зокрема, ТОВ «Селищанське» здійснено закупівлю будівельних матеріалів, які в подальшому використані позивачем для повного відновлення Зерноскладу № 2. Щодо витрат на придбання полісу автоцивільної відповідальності, то судом встановлено, що ТОВ «Селищанське» в своїй господарській діяльності використовує вантажний автомобіль для перевезення продукції. Витрати на придбання полісу автоцивільної відповідальності на такий автомобіль також відносяться до інших виробничих цілей. Крім того, встановлено, що такі витрати відбулись за наявності залишку такої суми на спеціальному рахунку, що не заперечувалось відповідачем.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем та вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанції окремих положень Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого 29.12.2010 постановою Кабінету Міністрів України № 1246 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішень.

8. Позивачем відзиву (заперечення) на касаційну скаргу надіслано не було.

9. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Пункт 187.1 статті 187.

187.1. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

10.2. Пункт 192.1, підпункт 192.1.1 пункту 192.1 статті 192.

Якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку; б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.

10.3. Пункт 209.2 статті 209.

Згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

10.4. Підпункт «а» підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209.

Виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит: товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

11. Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246:

11.1. Пункти 2-4.

Внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (далі - реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі Державній податковій службі з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру.

Операційний день триває з 0 до 23-ї години.

Якщо продавець складає розрахунок коригування до податкової накладної, що підлягає реєстрації, до Реєстру в обов`язковому порядку вносяться також відомості, що містяться у такому розрахунку.

У разі коли продавець складає розрахунок коригування до податкової накладної, що не підлягає реєстрації, у зв`язку з чим загальна сума податку за операцією з постачання товарів (послуг) досягає обсягу, визначеного пунктом 11 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, до Реєстру в обов`язковому порядку вносяться відомості, що містяться у такому розрахунку.

Розрахунок коригування податкової накладної, відомості якої не внесено до Реєстру, реєструється після реєстрації такої накладної незалежно від дати її складення.

Не підлягають реєстрації податкові накладні, які не видаються покупцеві та залишаються у продавця в порядку, встановленому Державною податковою службою.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

12. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).

13. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у запереченні на адміністративний позов, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).

14. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що контролюючий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 08.11.2016 № та № (в частині задоволених позовних вимог), діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

У справі, що розглядається, судами першої та апеляційної інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ТОВ «Селищанське» вчинило дії по формуванню податкових зобов`язань та їх коригування на підставі реально вчинених господарських операцій згідно вимог чинного податкового законодавства, що підтверджується даними бухгалтерського обліку підприємства. Розбіжностей щодо відображення таких операцій по бухгалтерському обліку контролюючим органом у ході проведення перевірки позивача виявлено не було, зокрема, згідно вказаного акта перевірки позивачем операцію по повернення ТОВ «Гермес Агро» коштів відображено у бухгалтерському обліку підприємства та, як наслідок, відкориговано податковий облік шляхом виписування розрахунків коригування кількісних та вартісних показників, відображено їх у рядку 8 декларації з ПДВ за вересень, жовтень та грудень 2013 року. Зазначене коригування було проведене також і контрагентом позивача - ТОВ «Гермес Агро», що не заперечувалось та не спростовано відповідачем. Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем не було порушено вимог пунктів 209.2 та 209.15 статті 209 Податкового кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), оскільки ТОВ «Селищанське» здійснило перерахування коштів (витрати здійснювались за наявності залишку відповідної суми на спеціальному рахунку) постачальникам на цілі, які відповідають вимогам вказаних положень податкового законодавства: на вартість виробничих факторів, для виробничих цілей.

15. Судами першої та апеляційної інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених відповідачем у запереченні на адміністративний позов та в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені контролюючим органом доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

16. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року слід залишити без задоволення.

17. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

18. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року у справі № 802/1958/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіІ.Я.Олендер І.А. Гончарова Р.Ф. Ханова