Справа № 140/2411/20
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/2411/20 пров. № А/857/12938/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Судова-Хомюк Н.М., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 140/2411/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

суддя в 1-й інстанції Костюкевич С.Ф.,

час ухвалення рішення 23.09.2020 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення 30.09.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.09.2019 року № та №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем було проведено документальну невиїзну перевірку ОСОБА_1 з питань правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування та сплати митних платежів при оформленні товару за митною декларацією №UА205090/2018/047713 від 20.06.2018 року.

За результатом проведеної перевірки складено акт від 30.08.2019 року №17538/03-20-13-02/ НОМЕР_1 , на підставі якого контролюючим органом були винесені податкові повідомлення-рішення від 30.09.2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезених товарів в загальному розмірі 23797,92 грн. (у тому числі: 19038,34 грн. - основний платіж; 4759,58 грн. - штрафні санкції) та №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності в загальному розмірі 10817,24 грн. (в тому числі: 8653,79 грн. - основний платіж; 2163,45 грн. - штрафні санкції).

Позивач вважає оскаржувані рішення протиправними та просить їх скасувати, оскільки при ввезенні ним транспортного засобу не було порушено митних правил. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 140/2411/20 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що під час опрацювання та порівняння документів, отриманих від митних Литовської Республіки, та документів, на підставі яких здійснено митне оформите Волинській митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205090/201S від 20.06.2018 року, встановлено заниження митної вартості вищевказаного транспортного засобу на загальну суму 86537,93 грн.

Перевірці підлягав транспортний засіб: «Легковий автомобіль, призначений перевезення людей, бувший у використанні: -марка: RENAULT, - модель: MEG календарний рік виготовлення: 2012, - модельний рік виготовлення: 2012, -призначення: пасажирський, - № кузова НОМЕР_2 , - тип двигуна: дизель, -номер: визначений, - об`єм двигуна: 1461 смЗ, - потужність двигуна: 81 кВт, - тип кузова: легковий універсал, - кількість місць включаючи водія: 5, -колір КТЗ: сірий,- категорія ТЗ за документами виробника: М1,- колісна формула: 4x2. Виробник: " RENAULT ", Франція. Торговельна марка: RENAULT, що оформлений Волинською митницею за декларацією ІМ40ДЕ № UA205090/2018/047713 від 20.06.2018 року. Аналогічний номер кузова та характеристики зазначені в експортній митній декларації Литовської Республіки №18LTKC0100ЕК086ВАЗ від 18/06/2018 року на експорт товару в Україну.

Вказаний транспортний засіб експортовано з території Литовської Республіки від продавця - компанії UAB «TD TRANSPORT» на підставі завіреної копії рахунку- (інвойс) TSC №0178573 від 18.06.2018р. та завіреного договору купівлі продажу з U TRANSPORT» серія TDT №03777 від 18.06.2018р.

Перевіркою встановлено, що автомобіль, вказаний в отриманих від митних органів Литовської Республіки документах, можна однозначно ідентифікувати як такий, що був оформлений за митною декларацією ІМ40ДЕ № UA205090/2018/047713 від 20.06.2018 року.

Згідно даних експортної декларації Литовської Республіки (графа 8 «Отримувач») транспортний засіб був оформлений на покупця - громадянина України.

За даними опису товару в гр. 31 МД, відомості про неналежний стан транспортного засобу (поломка, аварія, тощо), які б підтверджували втрату у своїй вартості від дати продажу/експорту в Литві, та дати купівлі/продажу в Україні відсутні.

В ході перевірки встановлено, що гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) при здійсненні митного оформлення на Волинській митниці заявлено недостовірні відомості щодо митної вартості товару.

Митна вартість при декларуванні товарів визначалась за резервним методом, що є додатковим фактом, який свідчить про умисне заниження декларантом вартості (в гр. 22, 42 Декларації) та наявність розбіжності у ціні товару, зазначеної у МД країни експорту товару.

Вартість товарів, що заявлена у країні придбання транспортних засобів, встановлена на підставі первинних документів та об`єктивної інформації, отриманої від митного органу республіки Литва, який не є державним органом України та не може бути зацікавлений в реалізації фіскальної політики держави - правомірно вважати достовірною.

Встановлені порушення призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 27692,13 грн., в т. ч. ввізне мито - 8653,79 грн., податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів - 19038,34 грн.

Просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 140/2411/20 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами тому, що позивачем при ввезені на митну територію України автомобіля марки RENAULT MEGANE ( кузова НОМЕР_2 ) було занижено його митну вартість.

Лист митних органів Литовської Республіки є лише рекомендацією посадовій особі митниці більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для висновку про встановлення порушення при оформленні товару за самостійно заявленою митною вартістю. Законом не передбачено також і співставлення заявленої декларантом вартості товару із тією, що генерується АСАУР ДФС, як методу перевірки правильності визначення заявленої вартості.

Разом із тим, суд першої інстанції звернув увагу на те, що в ході судового розгляду справи контролюючим органом не було доведено того, що під час здійснення митного оформлення автомобіля позивача у його розпорядженні були документи, копії яких працівниками контролюючого органу було взято до уваги при прийнятті оспорюваних податкових повідомлень-рішень. Сам ОСОБА_1 категорично заперечує те, що йому було відомо про іншу вартість придбаного ним транспортного засобу та надав суду документальні докази на підтвердження придбання такого саме за ціною 1 800 євро.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 за митною декларацією ІМ40ДЕ №UА205090/2018/047713 від 20.06.2018 року ввезено товар легковий автомобіль, марки RENAULT, модель - MEGANE - 1 шт; календарний рік випуску: 2012, модельний рік випуску: 2012, бувший у використанні, № кузова НОМЕР_2 ….

Одержувачем товару згідно графи 8 вказаної декларації та особою відповідальною за фінансове врегулювання згідно графи 9 зазначено ОСОБА_1 , а декларантом згідно графи 14 ПП Респект Брок.

Відповідно до граф 22 та 42 митної декларації №UА205090/2018/047713 від 20.06.2018 року ціною ввезеного транспортного засобу зазначено 1800,00 євро.

На підставі наказу ГУ ДФС у Волинській області від 16.08.2019 року №2922 з метою перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 351 МК України та у зв`язку із неповним наданням відповіді на запит ГУ ДФС у Волинській області від 13.11.2018 року №1690/З/03-20-13-02-06, ГУ ДФС у Волинській області проведено документальну невиїзну перевірку ОСОБА_1 в частині перевірки правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування та сплати митних платежів при оформленні товару за митною декларацією №UА205090/2018/047713 від 20.06.2018 року.

За наслідками проведення зазначеної перевірки складений акт від 30.08.2019 року №17538/03-20-13-02/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення:

- пункту 1 статті 49, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 1 статті 257, частини 1 статті 295 МК України;

- пункту 190.1 статті 190 ПК України, у результаті чого занижено податкове зобов`язання за митною декларацією ІМ40ДЕ №UА205090/2018/047713 від 20.06.2018 року, які підлягають перерахуванню до Державного бюджету України на загальну суму 27692,13 грн., в тому числі ввізне мито 8653,79 грн., податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів 19038,34 грн.

В акті перевірки зазначено, що Митний орган Литовської Республіки на підставі Угоди між Урядом України і Урядом Литовської Республіки про співробітництво у боротьбі з порушеннями митного законодавства та Меморандуму про порядок надання взаємодопомоги між Державним митним комітетом України та Митним департаментом при Міністерстві фінансів Литовської Республіки від 18.04.1995, що діє на період цієї Угоди, звернувся до Державної фіскальної служби України в частині надання адміністративної допомоги щодо підтвердження фактів ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортного засобу - легковий автомобіль марки RENAULT, модель - MEGANE (№ НОМЕР_2 ).

При цьому, митним департаментом Міністерства фінансів Литовської Республіки надані документально підтверджені відомості про фактичну ціну придбання транспортного засобу, що експортований на митну територію України відправником UAB TD TRANSPORT.

Під час опрацювання та порівняння документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки, та документів, на підставі яких здійснено митне оформлення на Волинській митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UА205090/2018/047713 від 20.06.2018 року, встановлено заниження митної вартості вищевказаного транспортного засобу на загальну суму 86537,93 грн.

У результаті порівняння та співставлення відомостей, задекларованих ОСОБА_1 у митній декларації ІМ40ДЕ №UА205090/2018/047713 від 20.06.2018 року і супровідних документів до неї, та митній декларації, отриманій від уповноважених органів Литовської Республіки, що стосуються експорту транспортного засобу з території іноземної держави встановлено повну ідентичність транспортного засобу.

Перевірці підлягав транспортний засіб легковий автомобіль, марки RENAULT, модель - MEGANE - 1 шт; календарний рік випуску: 2012, модельний рік випуску: 2012, бувший у використанні, № кузова НОМЕР_2 …, що оформлений Волинською митницею за митною декларацією ІМ40ДЕ №UА205090/2018/047713 від 20.06.2018 року. Аналогічний номер кузова та характеристики зазначені в експортній митній декларації Литовської Республіки №18LTKC0100EK086BA3 від 18.06.2018 року на експорт товару в Україні.

Вказаний транспортний засіб експортовано з території Литовської Республіки від продавця компанії UAB TD TRANSPORT на підставі завіреної копії рахунку-фактури TSC №0178573 від 18.06.2018 року та завіреного договору купівлі-продажу з UAB TD TRANSPORT серія TDT№03777 від 18.06.2018 року (вартість згідно вказаних документів становить 4700,00 євро).

Перевіркою встановлено, що при митному оформленні товарів їх митна вартість в Україні була задекларована недостовірно. Вартість товарів нижча, ніж задекларована в країні відправлення - республіці Литва. ОСОБА_1 при здійсненні митного оформлення на Волинській митниці заявив недостовірні відомості щодо митної вартості товару.

На підставі вищезазначеного акту перевірки ГУ ДФС у Волинській області винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення:

- від 30.09.2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезених товарів в загальному розмірі 23797,92 грн. (у тому числі: 19038,34 грн. - основний платіж; 4759,58 грн. - штрафні санкції);

- від 30.09.2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності в загальному розмірі 10817,24 грн. (в тому числі: 8653,79 грн. - основний платіж; 2163,45 грн. - штрафні санкції).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями податкового органу, позивач звернулася до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - МК України) встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Статтею 345 МК України встановлено, що документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Під час проведення документальної перевірки посадові особи органу доходів і зборів повинні реалізовувати визначені цим Кодексом повноваження виключно в обсязі, необхідному для з`ясування питань перевірки.

Згідно з частиною 1, пунктом 2 частини 2 статті 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств. Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Статтею 352 МК України визначено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Таким чином, податкові органи з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів мають право проводити документальні перевірки після завершення процедури митного оформлення та випуску товарів. Підставою для проведення перевірки є надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться.

Так, відповідно до положень статті 272 МК України, підпункту «в» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - ПК України) ввезення товарів на митну територію України є об`єктом оподаткування митними платежами - ввізним митом та податком на додану вартість.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 279 МК України базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, є митна вартість товарів.

Відповідно до пункту 190.1 статті 190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з статтею 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частин 1, 2 статті 51 МК України).

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 статті 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно із частиною 8 статті 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Як достовірно встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем на митну територію України був ввезений транспортний засіб - легковий автомобіль, марки RENAULT, модель - MEGANE - 1 шт; календарний рік випуску: 2012, модельний рік випуску: 2012, бувший у використанні, № кузова НОМЕР_2 …, що оформлений за митною декларацією ІМ40ДЕ №UА205090/2018/047713 від 20.06.2018 року. Як вбачається з рахунку-фактури (інвойс) від 18.06.2018 продавцем вказаного транспортного засобу виступала фірма SPRL G.O.G GARAGE OLIVIER GREME, а його вартість становила 1800 євро.

Разом з тим, у ході перевірки (від 30.08.2019 року №17538/03-20-13-02/ НОМЕР_1 ) відповідачем було встановлено, що при митному оформленні позивачем вказаного товару його митна вартість в Україні була задекларована недостовірно, аналіз документів, отриманих від митного органу Литовської Республіки, свідчить про те, що вартість товару є нижчою ніж та, що була задекларована в країні відправлення (Республіки Литва). Так, зокрема, з експортної митної декларації Литовської Республіки №18LTKC0100EK086BA3 від 18.06.2018 року та рахунка-фактури від 18.06.2018 року вбачається, що транспортний засіб марки RENAULT MEGANE (номер кузова НОМЕР_2 ), відправлявся з Литовської Республіки в Україну за митною вартістю 4700 євро.

Колегія суддів звертає увагу на те, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами тому, що позивачем при ввезені на митну територію України автомобіля марки RENAULT MEGANE ( кузова НОМЕР_2 ) було занижено його митну вартість.

Лист митних органів Литовської Республіки є лише рекомендацією посадовій особі митниці більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для висновку про встановлення порушення при оформленні товару за самостійно заявленою митною вартістю. Законом не передбачено також і співставлення заявленої декларантом вартості товару із тією, що генерується АСАУР ДФС, як методу перевірки правильності визначення заявленої вартості.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що експортна декларація - це загальноприйнятий міжнародний документ, який підтверджує проходження товару митного оформлення в країні відправлення, підтверджує експорт товару та оформляється в момент експортного митного оформлення перед вивезенням товару. Залежно від умов поставки по Інкотермс експортну декларацію повинен оформити продавець товару або покупець (умова EXW). Експортна митна декларація ЕХ А оформляється при звичайному, стандартному експорті. У такій зазначаються дата продажу, номер шасі (рами), кузова (або ідентифікаційний номер), номер двигуна автомобіля, модель, рік виготовлення, а також ім`я та прізвище особи, якій продано автомобіль. Вказана вартість товару, який експортується, відповідає ціні, вказаній в інвойсі.

Відповідно до долученої митної декларації №18LTKC0100EK086BA3 від 18.06.2018 між відомостями цієї експортної декларації і наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами дійсно є невідповідності щодо вартості транспортного засобу.

Однак сама по собі експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці. Вона жодним чином не виключає можливості переходу прав на автомобіль після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах, компанії SPRL G.O.G GARAGE OLIVIER GREME.

У митній декларації ІМ40ДЕ №UА205090/2018/047713 від 20.06.2018 року декларантом позивача було зазначено, що автомобіль марки RENAULT MEGANE ( кузова НОМЕР_2 ), імпортується з Німеччини (графа 15 країна відправлення: Німеччина, Код країни відправлення DE). При цьому, до митного оформлення було подано рахунок-фактуру (інвойс) від 18.06.2018 року, за умовами якого продавцем транспортного засобу виступає фірма SPRL G.O.G GARAGE OLIVIER GREME (Бельгія).

Разом з тим, як встановлено судом, отримана відповідачем від Литовської Республіки інформація, а саме: експортна митна декларація №18LTKC0100EK086BA3 від 18.06.2018 року стосується іншого зовнішньоекономічного контракту, по якому позивач не є стороною правовідносин, що свідчить про безпідставність тверджень податкового органу про порушення гр. ОСОБА_1 положень митного та податкового законодавства.

Так, з експортної декларації №18LTKC0100EK086BA3 від 18.06.2018 року, наданої митними органами Литовської Республіки вбачається, що ціна транспортного засобу марки RENAULT MEGANE ( кузова НОМЕР_2 ) становить 4700,00 євро, а продавцем вказано компанію UAB TD TRANSPORT, покупцем громадянин України ОСОБА_2 .

Таким чином, суд вказує на те, що згідно інформації митних органів Литовської Республіки вказаний вище автомобіль згідно експортної митної декларації продавався від компанії UAB TD TRANSPORT до громадянина України ОСОБА_2 , який цей транспортний засіб на територію України не ввозив, та не здійснював митних процедур.

Позивачем цей же автомобіль був придбаний у нерезидента фірми SPRL G.O.G GARAGE OLIVIER GREME згідно інвойсу від 18.06.2018 року, був ввезений на територію України та були здійснені всі митні формальності.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідачем не було здобуто жодних даних стосовно того, що країною відправлення (імпорту) вказаного транспортного засобу є саме Литовська Республіка.

Крім цього, як вбачається з Інтернет-сайту Єврокомісії щодо стану експортних MRN (для міжнародних перевезень) митна декларація № 18LTKC0100EK086BA3 від 18.06.2018 року що вказана декларація по даний час не закрита.

Так, є два записи: 18.06.2018 Released for Export, тобто Випущено для експорту, і 24.07.2018 Movement Under Exit Confirmation Request, тобто Рух під запитом на підтвердження виходу, і обидва стосуються Литовської Республіки. Запис Еxport declaration closed відсутній.

Наведене свідчить, що в Литовській Республіці здійснено саме лише декларування автомобіля марки RENAULT MEGANE ( кузова НОМЕР_2 ) на рівні 4700 євро на експорт, але самого експорту, як такого не відбулося. Виїзд такого транспортного засобу з території Литовської Республіки не підтверджений.

Більше того, і сам митний орган Литовської Республіки звернувся до Державної фіскальної служби України в частині надання адміністративної допомоги щодо підтвердження фактів ввезення на митну території Україну та митного оформлення транспортного засобу марки RENAULT MEGANE (номер кузова НОМЕР_2 ).

Таким чином, сама по собі експортна декларація №18LTKC0100EK086BA3 від 18.06.2018 року свідчить виключно про оформлення експорту даного транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці, а не про фактичне здійснення такого експорту.

Отже, факт придбання автомобіля позивачем у компанії SPRL G.O.G GARAGE OLIVIER GREME за ціною 1800 євро належними і допустимими доказами по справі не спростований.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 276 МК України платниками мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів (частина 1 статті 295 МК України).

Відповідно до підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Згідно з пункту 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 05 березня 2019 року у справі №820/305/17, підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань, під час ввезення товарів на митну територію України, може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів.

Отже, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо вартісних характеристик товарів, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків.

Скаржником не доведено, що при митному оформленні зазначеного автомобіля за митною декларацією №UA204010/2018/220793 від 01.10.2018 позивачем надані документи, які містять недостовірні дані в частині вартості автомобіля, що призвело до заниження митної вартості товару, і як наслідок, до заниження податкового зобов`язання за ввізним митом і податком на додану вартість з ввезення на територію України товарів.

Нових доказів обізнаності позивача чи його причетності до оформлення литовських митних документів оформлених у Литовській Республіці на належний йому автомобіль з схожими реквізитами щодо номеру кузова, відповідачем не надано, як суду першої, так і апеляційної інстанції.

В матеріалах справи відсутні докази щодо порушення проведення процедури розмитнення спірного транспортного засобу митними органами України.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 140/2411/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Н. М. Судова-Хомюк
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 17.12.2020 року