Справа № 356/382/20
Суддя: Лялик Р. М.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 356/382/20
№ провадження 2-а/356/16/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.20 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р.М.

При секретарі Настич Н. А.

За участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що від Департаменту патрульної поліції за адресою його місця проживання надійшли листи з постановами про накладення на нього адміністративного стягнення серії 1АВ № 00108945 від 10.06.2020 року; серії 1АВ № 00108845 від 10.06.2020 року; серії 1АВ № 00129593 від 11.06.2020 року та серії 1АВ № 00238564 від 15.06.2020 року, зі змісту котрих він довідався, що за систематичне перевищення швидкості на автошляху М-05 Київ-Одеса на автомобілі ВАЗ 21074, д.н.з. НОМЕР_1 за частинами 1, 3 ст. 122 КУпАП на нього накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафу на загальну суму 1530 грн.

Вказані постанови позивач вважає незаконними, виходячи з того, що близько 8 років тому автомобіль ВАЗ 21074, д.н.з. НОМЕР_1 за договором купівлі-продажу (усним) вибув з його володіння до володіння мешканця м. Березань Київської області ОСОБА_2 . Незважаючи на їхню домовленість про належне оформлення купівлі-продажу автомобіля в майбутньому, ОСОБА_3 без його відома незабаром продав автомобіль невідомій позивачу особі, що проживає в Одеській області. Отримавши листи з оскаржуваними постановами, позивач одразу з`явився до місцевого органу патрульної поліції та письмово повідомив Департамент патрульної поліції про те, що автомобіль ВАЗ 21074, д.н.з. НОМЕР_1 , не перебуває у його володінні. Так, ОСОБА_1 вважає, що належні та допустимі докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст. 122 КУпАП, у справі відсутні, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, стягнення за яке передбачено ч.ч. 1,3 ст. 122 КУпАП, відтак, просить суд визнати протиправними та скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення: серії 1АВ № 00108945 від 10.06.2020 року, винесену інспектором ДПП Плінським Денисом Володимировичем; серії 1АВ № 00108845 від 10.06.2020 року, винесену інспектором ДПП Лаптієм Романом Євгеновичем; серії 1АВ № 00129593 від 11.06.2020 року, винесену старшим інспектором ДПП Курбалом Юрієм Андрійовичем; серії 1АВ № 00238564 від 15.06.2020 року, винесену т.в.о. інспектора ВУСАФППДР УБДР ДПП Полюга Максимом Петровичем, закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, просив задовольнити. Пояснив, що у 2013 році продав належний йому автомобіль ВАЗ 21074 ОСОБА_4 без оформлення договору купівлі-продажу та без перереєстрації транспортного засобу. ОСОБА_3 пообіцяв, що заробить кошти та згодом переоформить автомобіль належним чином, тому йому було віддано технічний паспорт на автомобіль, після отримання за авто коштів. Близько одного року він періодично бачив ОСОБА_5 в м. Березань, а згодом той почав уникати зустрічей. Як виявилось, ОСОБА_3 продав автомобіль третій особі без відома позивача. Тепер новий власник транспортного засобу порушує Правила дорожнього руху, а постанови про накладення стягнень надходять позивачу.

Свідок ОСОБА_6 , допитаний в судовому засіданні, дав суду такі покази: приблизно у 2012-2013 році ОСОБА_1 продав автомобіль ОСОБА_4 , який пообіцяв, що пізніше переоформить належним чином документи на придбане авто. Купівля-продаж транспортного засобу відбулася шляхом передачі ОСОБА_1 відповідних документів на автомобіль ОСОБА_4 , оскільки на той час це було дозволено законодавством. Але, як виявилось згодом, останній перепродав автомобіль третій особі.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що її чоловік- ОСОБА_1 у 2013 році продав автомобіль ОСОБА_4 , який пообіцяв, що заробить кошти та перереєструє придбаний транспортний засіб, але згодом продав його без відома ОСОБА_1 .

Відповідач в судове засідання свого представника не направив про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

У наданому суду відзиві на позовну заяву від 28.07.2020 року (зареєстровано канцелярією суду за вх. № ЕП-726 від 28.07.2020 року) представник відповідача просив розглянути справу за його відсутності, за наявними матеріалами справи.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, у якому на спростування аргументів позивача, окрім наведення відповідних правових норм та норм підзаконних нормативно-правових актів, наведено наступне. ОСОБА_1 посилається в тексті позовної заяви на рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 14-1, частину шосту статті 258 КУпАП. Застосування даного рішення є необґрунтованим та недоцільним для застосування в сфері фіксації порушень Правил дорожнього руху в автоматичному режимі. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху № 596-VIII від 14.07.2015 було доповнено КУпАП статтями щодо порядку притягнення осіб до адміністративної відповідальності за правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, а також внесені зміни до інших профільних законів. Особа, яка начебто керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, не звернулася особисто до уповноваженого підрозділу Національної поліції із заявою про визнання зазначеного факту правопорушення та не надала згоду на притягнення її до адміністративної відповідальності, а в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів не міститься відомостей про належного користувача транспортного засобу, відтак, наведені позивачем аргументи не можуть звільнити його від адміністративної відповідальності. Договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 21074, н.з. НОМЕР_1 , зі слів позивача, було укладено між сторонами в усній формі, тобто не в сервісному центрі МВС у присутності адміністратора. Нотаріального посвідчення даного договору також не було. Оскільки сторони не дотримались встановленого порядку, то такий договір є неукладеним. Отже, у ОСОБА_5 (на котрого вказує позивач як на особу, що купила його автомобіль) відсутні документи, що підтверджують правомірність придбання транспортного засобу, перереєстрація автомобіля ВАЗ 21074, н.з. НОМЕР_1 не проводилась, тому фактичним власником залишається позивач. Разом з тим, позивач стверджує, що вказаний вище транспортний засіб потім, без його відома був переданий «невідомій особі, що проживає в Одеській області», однак, він не надав уповноваженому органу (підрозділу) Національної поліції України документ, який підтверджує, що до моменту вчинення адміністративного правопорушення транспортний засіб вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб. Відтак, позивач є відповідальною особою у розумінні статті 14-2 КУпАП, оскільки за ним зареєстровано транспортний засіб, на ньому було вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. За таких умов суб`єктом правопорушення в даному випадку є позивач як фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб ВАЗ 21074, н.з. НОМЕР_1 , отже, твердження ОСОБА_1 , що його незаконно і необґрунтовано притягнули до адміністративної відповідальності за порушення, яке він не вчиняв та про відсутність події і складу адміністративного правопорушення є помилковими. Відтак, позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, тому представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2020 року інспектором ДПП Плінським Денисом Володимировичем винесено постанову серії 1АВ № 00108945 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Фабула: 10.06.2020 року о 19 год. 14 хв. за адресою М05 Київ-Одеса 19+400 зафіксовано транспортний засіб ВАЗ 21074, НОМЕР_1 , особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 64 км/год, чим порушила пункт 12.9 (б) Правил дорожнього руху. На ОСОБА_1 як на відповідальну особу, зазначену у статті 14-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510,00 грн.

Крім того, 10.06.2020 року інспектором ДПП Лаптій Романом Євгеновичем винесено постанову серії 1АВ № 00108845 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Фабула: 10.06.2020 року о 19 год. 09 хв. за адресою М05 Київ-Одеса 28+870 зафіксовано транспортний засіб ВАЗ 21074, НОМЕР_1 , особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 54 км/год, чим порушила пункт 12.9 (б) Правил дорожнього руху. На ОСОБА_1 як на відповідальну особу, зазначену у статті 14-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510,00 грн.

11.06.2020 року ОСОБА_1 як відповідальну особу, зазначену у статті 14-2 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладено на нього стягнення у виді 255 грн. штрафу, про що винесено постанову серії 1АВ № 00129593 від 10.06.2020 року, згідно якої інспектор ДПП Курбал Юрій Андрійович виніс вказану постанову про те, що 10.06.2020 року о 19 год. 16 хв. за адресою М05 Київ-Одеса 15+740, особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 37 км/год, чим порушила пункт 12.9 (б) Правил дорожнього руху.

15.06.2020 року т.в.о. інспектора ВУСАФППДР УБДР ДПП Полюгою Максимом Петровичем винесено постанову серії 1АВ № 00238564 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Фабула: 15.06.2020 року об 11 год. 31 хв. за адресою М05 Київ-Одеса 28+450 зафіксовано транспортний засіб ВАЗ 21074, НОМЕР_1 , особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 44 км/год, чим порушила пункт 12.9 (б) Правил дорожнього руху. На ОСОБА_1 як на відповідальну особу, зазначену у статті 14-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 255,00 грн.

Факт порушення Правил дорожнього руху був зафіксований за допомогою технічних засобів Каскад 037-1219, Каскад 032-1219, Каскад 041-1219, Каскад 031-1219, які розміщені на дорозі Київ-Одеса (19+400 км, 28+870 км, 15+740 км, 28+ 450 км, відповідно,) та відповідають вимогам ДСТУ. Місцезнаходження вказаних технічних засобів підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Департаменту патрульної поліції, витяг з якого додано до відзиву.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено положеннями статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі - ПДР).

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою, третьою, п`ятою та шостою ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Так, ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП, в свою чергу, серед іншого, передбачено відповідальність і за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Зокрема, п. 12.9 б) Правил дорожнього руху водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

А п. 12.4-12.7 передбачено наступні обмеження швидкості руху: у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.; у житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год; поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.; б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год;в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год; г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год; ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год; під час буксирування швидкість не повинна перевищувати 50 км/год.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції», одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративного органу.

В силу приписів статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, відповідно до п. 1,2,3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 с. 9 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 77 КАС України передбачено, що докази суду надають учасники справи.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 6 ст. 77 КАС України).

В той же час, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідачем подано суду докази в електронному вигляді (фото- та відеодокази), на яких зафіксовано факт порушення водієм автомобіля ВАЗ 21074, н.з. НОМЕР_1 Правил дорожнього руху.

Слід звернути увагу на те, що факт вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 122 КУпАП особою, яка керувала автомобілем марки ВАЗ 21074, НОМЕР_1 , позивачем не оспорюється та зафіксований в автоматичному режимі.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз зазначених норм закону свідчить про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо аргументів позивача стосовно того, що не він керував транспортним засобом та того, що автомобіль ВАЗ 21074, д.н.з. НОМЕР_1 , не перебуває у його володінні, суд виходить з наступного.

Позивач не заперечує того, що договір купівлі-продажу транспортного засобу між ним та ОСОБА_3 укладався в усній формі.

В подальшому вони не вносили відомостей про належного власника чи користувача транспортного засобу, зокрема, відповідно до порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу, затвердженого КМУ від 14.11.2018 № 1197, позивач не звертався до сервісного центру МВС для подальшого внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Відповідно до примітки до статті 122 КУпАП (за якої, позивача і було притягнуто до адміністративної відповідальності) суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

14 липня 2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-УІІІ, що дозволяє накладення штрафів за порушення правил дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

Згідно ч. 1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу (ч. 3 ст. 14-2 КУпАП).

У свою чергу, згідно статті 279-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Аналогічну норму закону, щодо звернення відповідальної особи у 20 денний календарний день містить також ст. 14-1, 279-3 КУпАП, розділ III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС №13 від 13.01.2020.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Порядок та особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі встановлено ст.ст. 279-1-279-4 КУпАП, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі» затвердженоюНаказом Міністерства внутрішніх справ України 13 січня 2020 року № 13.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оскаржувані постанови про накладення адміністративного стягнення були направлені позивачу за допомогою засобів поштового зв`язку на адресу місця реєстрації (проживання) позивача, що узгоджується з положеннями ч. 7 ст. 279-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником транспортного засобу, який є джерелом підвищеної небезпеки, передаючи його в користування третім особам, має бути зацікавлений та вжити належних заходів задля забезпечення дотримання користувачем такого транспортного засобу Правил дорожнього руху та неухильного виконання вимог чинних нормативно-правових актів останнім.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1 на час винесення оскаржуваних постанов, був власником транспортного засобу марки ВАЗ 21074, н.з. НОМЕР_1 , яким не керував самостійно, беручи до уваги той факт, що вказаний автомобіль не вибував з його володіння поза його волею, а добровільно, як стверджує позивач, за усним договором, був переданий іншому користувачеві, відомості про якого не вносились до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а невідомий користувач, який на момент вчинення зазначеного правопорушення керував транспортним засобом, не звернувся особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення, а факт перевищення встановленого обмеження швидкості руху автомобілем ВАЗ 21074, н.з. НОМЕР_1 , за зазначених у оскаржуваних постановах обставин відповідачем доведений, то підстав для скасування зазначених постанов суд не вбачає, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 268-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 14-1-14-2, 279-1, 279-3, 222, 245, 251, 280 КУпАП, п.п. 1.9, 12.9, 12.4-12.7 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Шостого апеляційного адміністративного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Суддя Р. М. Лялик