Справа № 240/8788/20
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8788/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Дмитро Миколайович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

17 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у м. Києві щодо недонарахування та недоплати ОСОБА_1 процентної надбавки за вислугу років, з урахуванням у вислузі років часу роботи в Державній податковій інспекції Московського району м.Києва з 29 липня 1998 року до 14 лютого 2000 року;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві донарахувати і доплатити на користь ОСОБА_1 процентну надбавку за вислугу років, з урахуванням у вислузі років часу роботи в Державній податковій інспекції Московського району м. Києва з 29 липня 1998 року до 14 лютого 2000 року.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що внаслідок невірного обчислення вислуги років йому недоплачено процентну надбавку за вислугу років. На своє звернення до відповідача із заявою про доплату йому надбавки за вислугу років позивач отримав відмову. Вказана відмова слугувала підставою звернення позивача з даним позовом.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

5. В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що в силу положень пунктів 1, 2 Порядку №1716 та абзацу 12 пункту 1 Порядку №393 йому при переході з державної служби на роботу на посаді начальницького складу податкової міліції до стажу роботи у податковій міліції мала бути зарахована робота на державній службі .

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом встановлено, що з 15 лютого 2000 року до 29 березня 2005 року ОСОБА_1 проходив службу у податковій міліції, а саме: в управлінні податкової міліції Державної податкової адміністрації у м. Києві, що підтверджується записами у трудовій книжці та послужному списку (а.с.5-9).

7. Зазначена у послужному списку та у наказі ДПА у м. Києві від 29 березня 2005 року №97-о вислуга років ОСОБА_1 на 29 березня 2005 року склала у календарному обчисленні 15 років 01 місяць 28 днів.

8. Крім служби у податковій міліції (5 років 01 місяць 14 днів), ДПА у м. Києві зарахувала до його вислуги років військову службу в Збройних Силах (10 років 14 днів), що підтверджується записами у трудовій книжці та послужному списку (а.с.5-9).

9. Однак, до вислуги років ОСОБА_1 не був включений період роботи в Державній податковій інспекції у Московському районі м. Києва з 29 липня 1998 року до 14 лютого 2000 року (1 рік 6 місяців 15 днів), де він, згідно з записами у трудовій книжці, перебував на посадах:

- з 29 липня 1998 року на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу примусового стягнення податків і зборів; 29 липня 1998 року ОСОБА_1 прийняв присягу державного службовця, 5 лютого 1999 року йому було присвоєне спеціальне звання інспектора податкової служби III рангу;

- з 15 лютого 1999 року на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок юридичних осіб, сектор документальних перевірок товариств з обмеженою відповідальністю;

- з 13 грудня 1999 року на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок приватних, малих підприємств, громадських організацій, з якої 14 лютого 2000 року звільнений у зв`язку з переведенням до ГУПМ м. Києва згідно з пунктом 5 статті 36 Кодексу законів про працю України.

10. Наказом ДПА у м. Києві від 2 березня 2000 року №108-о ОСОБА_1 з 15 лютого 2000 року призначено на посаду оперуповноваженого відділу оперативного супроводження стягнення заборгованості до бюджету управління оперативного забезпечення примусового стягнення заборгованості до бюджету УПМ ДПА у м. Києві (а.с.10).

11. З останньої займаної посади в УПМ ДПА у м. Києві - старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з незаконним відшкодуванням ПДВ управління організації боротьби з фіктивними суб`єктами підприємницької діяльності - ОСОБА_1 було звільнено наказом ДПА у м. Києві від 27 грудня 2004 року №528 із зарахуванням у розпорядження ДПА у м. Києві.

12. Наказом ДПА у м. Києві від 29 березня 2005 року №97-о позивача звільнено з 29 березня 2005 року із податкової міліції за підпунктом є пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (на звороті а.с.10).

12. На думку позивача, оскільки його було переведено з роботи в державному органі на службу до податкової міліції на посаду начальницького складу, то до вислуги років позивача слід було зарахувати час роботи в державному органі й станом на 15 лютого 2000 року (на день прийняття на службу до податкової міліції) його календарна вислуга повинна була складати 11 років 6 місяців 29 днів (із них 10 років 14 днів військової служби та 1 рік 6 місяців 15 днів роботи в Державній податковій інспекції у Московському районі м. Києва).

13. Через 3 роки 5 місяців 1 день, 16 липня 2003 року, вислуга ОСОБА_1 досягла 15 років і розмір виплачуваної йому надбавки за вислугу років, на його думку мав становити 30%.

14. Так, додатком №17 до постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1996 року №1592 Про умови оплати праці працівників органів державної податкової служби (чинної на час виникнення спірних правовідносин) передбачено такі розміри винагороди за вислугу років до окладу грошового утримання працівників податкової міліції: від 10 до 15 років - 25%; від 15 до 20 років - 30%.

15. Разом з тим, після 16 липня 2003 року ДПА у м. Києві продовжувала виплачувати позивачу надбавку за вислугу років у розмірі 25% окладу грошового утримання (суми посадового окладу і окладу за спеціальним званням), що підтверджується, зокрема, даними його розрахункових листів за липень 2003 року та листопад 2004 року (а.с.11).

16. У зв`язку з невірним обчисленням вислуги років ОСОБА_1 , на його думку, недоплачено процентну надбавку за вислугу років.

17. На підставі чого, 20 січня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (правонаступника ДПА у м. Києві) з заявою, в якій просив доплатити йому надбавку за вислугу років (а.с.12).

18. Листом Головного управління ДФС у м. Києві від 27 лютого 2020 року №347/Б/26-15-04-0212 позивачу відмовлено у такій доплаті. Вказана відмова мотивована тим, що постанова КМ України від 17 липня 1992 року №393 пункт 1 абзац дванадцять, на яку посилається позивач, передбачає що до вислуги років зараховується час роботи в державних органах у разі переходу на службу в органи внутрішніх справ на посади начальницького складу, на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки, що означає що таке обчислення вислуги років стосується виключно МВС та СБУ України, а не податкової міліції (а.с.13).

19. Не погодившись із вказаною бездіяльністю відповідача, що полягала у не здійсненні донарахування та доплати процентної надбавки за вислугу років, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

20. Апелянт зазначає, що в силу положень пунктів 1, 2 Порядку №1716 та абзацу 12 пункту 1 Порядку №393 йому при переході з державної служби на роботу на посаді начальницького складу податкової міліції до стажу роботи у податковій міліції мала бути зарахована робота на державній службі . Однак, внаслідок невірного обчислення вислуги років йому недоплачено відповідачем процентну надбавку за вислугу років.

21. Відповідач вказав, що центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики, не затверджений перелік посад в органах Державної податкової служби України, період роботи на яких може бути зарахований до календарної вислуги років. У зв`язку із чим позивачу не зараховано до вислуги років час роботи в органах Державної податкової служби за 1998-2000 роки.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

22. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

23. Приписами частини другої статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

24. Так, положеннями ст.19 Законом України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 №509-XII (який регулював правовий статус податкової міліції в період служби позивача) податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

25. Відповідно до ст.ст. 24, 26 зазначеного Закону особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей.

26. Пунктом 1 Постанови №1716, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, установлено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу в порядку, встановленому Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (далі Положення №114).

27. Пунктом 2 Постанови №1716, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, поширено на осіб начальницького складу податкової міліції та курсантів Академії державної податкової служби чинність постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового склад) органів внутрішніх справ та членам їх сімей».

28. Установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, особам начальницького складу податкової міліції крім служби та часу, передбачених зазначеною постановою, до вислуги років зараховується служба в податковій міліції (органах податкової поліції) на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

29. Абзацом 12 пункту 1 Порядку №393, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються: час роботи в державних органах у разі переходу на службу в органи внутрішніх справ на посади начальницького складу, на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки за направленням Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів Республіки Крим, Представника Президента України в області, містах Києві та Севастополі згідно з переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ і Центральним управлінням Служби безпеки.

30. Отже, з аналізу наведених правових норм вбачається, що вони врегульовують обчислення стажу служби для призначення пенсій за вислугу років. У разі переходу на службу в органи внутрішніх справ на посади начальницького складу, на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, до такої вислуги років зараховується час служби в податковій міліції на посадах начальницького складу.

31. Тобто, позивач у 2000 році не переходив на роботу в органи внутрішніх справ, оскільки податкова міліція не відносилася до органів внутрішніх справ, незважаючи на те, що діяльність податкової міліції частково урегульовувалася нормативними документами для органів внутрішніх справ.

32. Отже, виходячи з положень законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на підставі абзацу 12 пункту 1 Порядку №393 до стажу служби позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років не може бути включений період роботи в Державній податковій інспекції Московського району м.Києва з 29 липня 1998 року до 14 лютого 2000 року.

33. Відповідно статті 17 Закону України від 9 квітня 1992 pоку №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що порядок обчислення вислуги років для призначення пенсій відповідно до цього Закону особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом визначається Кабінетом Міністрів України.

34. Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин питання щодо визначення стажу служби, що дає право на призначення пенсії за вислугу років регулювалося Постановою №1716, та Порядком №393.

35. Станом на момент виникнення спірних правовідносин робота в державних органах не могла бути включена до стажу служби, що дає право на призначення пенсії за вислугою років позивачу.

36. Враховуючи зміни внесені до законодавства, відповідно до пункту "и" частини першої статті 17 Закону України від 9 квітня 1992 pоку №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", чинного на час розгляду справи, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1-2 цього Закону (ц тому числі особи начальницького складу податкової міліції), які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, державну пожежну охорону, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Державною податковою адміністрацією України та Державним департаментом України з питань виконання покарань.

37. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки позивач не просить зарахувати йому стаж роботи на державній службі до вислуги років, що дає право на призначення пенсії за вислугою років на сьогоднішній день для звернення до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії, то позовні вимоги не підлягають задоволенню.

38. Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001 та від 13.03.2012 № 6-рп/2012 висловив позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

39. Колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта не знайшли свого відображення під час апеляційного розгляду, через що відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

40. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

41. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

42. Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

43. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

44. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

45. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

46. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

47. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.