Справа № 382/1408/20
Суддя: Литвин Л. І.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1408/20
Провадження 2-а/382/47/20
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2020 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до Летичівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області - інспектора лейтенанта поліції Придимайло Ігоря Степановича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

Встановив:

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовом до Летичівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області -інспектора лейтенанта поліції Придимайло Ігоря Степановича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в котрому зазначено, що постановою інспектора Летичівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області Придимайло І.С. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП за те, що він 14.10.2020 р. керував ТЗ, який підлягає обов"язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив вимоги п. 31.3.б ПДР України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Вважає, що постанова є незаконною з таких підстав. Під час зупинки він керував автомобілем DACIA LOGAN державний номерний знак НОМЕР_1 . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вказаний автомобіль є загально легковим, універсал-В, повна маса 2006 кг, кількість сидячих місць -5. Вказаний автомобіль належить на праві власності представництву "Онур Тааххут Ташиманджилик Іншаат", вказаним автомобілем він користувався з відома керівництва власника в некомерційних цілях. Вказаний автомобіль не використовувався ним в якості таксі або для перевезення вантажу з метою отримання прибутку, у зв"язку з чим не підлягав (не підлягає) обов"язковому технічному контролю. Незважаючи на його пояснення, інспектором було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Просив постанову скасувати.

В судове засідання позивач не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглянути справу у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмові заперечення на позов, в котрих просив позовну заяву залишити без задоволення.

Згідно із ч. 2 ст. 175 та ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

В силу п. 2 ч. 4, ч. 6 ст. 162 КАС України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 164 КАС України у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. До заперечення застосовуються правила, встановлені частинами другою-четвертою статті 162 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ч.1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами ч.1 та ч. 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

В судовому засіданні установлено, що постановою інспектора лейтенанта поліції Летичівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області Придимайло І.С. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП за те, що він 14.10.2020 р. керував ТЗ, який підлягає обов"язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив вимоги п. 31.3.б ПДР України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль DACIA LOGAN державний номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску, за своїм типом є загально легковим, універсал-В, категорії «В» повною масою 2006 кг, кількість сидячих місць -5.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Адміністративна відповідальність за ч.3 ст. 121 КУпАП настає в разі керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю пройшов такий контроль.

Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані у підрозділах Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Частиною 2 статті 35 цього Закону передбачено, що легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років не підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до положень цієї статті обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Буквальний аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля.

Матеріали справи не містять доказів того, що спірний транспортний засіб використовувався позивачем саме для отримання прибутку.

Відповідачем не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП, не надано суду жодних пояснень свідків, доказів здійснення фото чи відео фіксації, чи будь-яких інших доказів в підтвердження правомірності свого рішення.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, ураховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Ураховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП не доведена, в зв"язку з чим постанова підлягає до скасування, а провадження у справі до закриття.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 33,121, 245,247,251,252,268,278,280,283 КУпАП,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Летичівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області - інспектора лейтенанта поліції Придимайло Ігоря Степановичапро скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАМ № 3283439 від 14.10.2020 р., складену інспектором лейтенантом поліції Летичівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Хмельницькій області Придимайло Ігорем Степановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 - 420,40 (чотириста двадцять гривень 40 копійок) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Хмельницькій області.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Литвин Л.І.