Справа № 160/3236/20
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2020 року Справа № 160/3236/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіМаковської О.В.
за участі секретаря судового засіданняДубовика Г.Е.
позивача представника позивача представника відповідача Джугова О.А. Сєдих Ю.М. Чернишева М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2020 №73 «Про підсумки проведення службового розслідування» про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді «сувора догана» та притягнення до повної матеріальної відповідальності в розмірі 355 160,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що до повної матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у випадках, передбачених ч.2 ст.3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-ІХ, у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяною шкодою. З урахуванням того, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до повної матеріальної відповідальності, то позивач вважає, що відповідачем не доведено склад правопорушення, вчиненого позивачем та наявність взаємозв`язку між діями останнього та заподіяною шкодою. Позивач наголошує, що матеріали службового розслідування не містять жодних належних та допустимих доказів того, що саме з вини позивача, державі було завдано матеріальні збитки. Крім того, у оскаржуваному наказі та акті службового розслідування згідно з довідками - розрахунками не зазначено, яке саме майно, яке можна віднести до переліку військового, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості до постанови Кабінету міністрів України від 02.11.1995 р. № 880. Наказ «Про підсумки проведення службового розслідування» про накладення на позивача дисциплінарного стягнення від 25.02.2020 №13, не містить виклад обставин справи, юридичної кваліфікації дисциплінарного проступку та матеріальної відповідальності. Крім того, позивач зазначає, що відповідач під час службового розслідування та прийняття наказу від 25.02.2020 №73, керувався Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» від 23.06.1995 №243/95-ВР, який втратив чинність. На підставі викладеного, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 21.05.2020.
Від відповідача 19.05.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якій, останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки професійна недбалість, безвідповідальність, безконтрольність, своєчасна не доповідь вищому командуванню, укриття достовірної інформації про відсутність військового бойового майна, паливно-мастильних матеріалів та майна служби КЕС 1 роти військової частини НОМЕР_1 призвела до втрати відповідачем матеріальних засобів та бойового майна на загальну суму 355 160,40 грн. Також, відповідач зазначає, що розмір завданої шкоди визначено відповідними Довідками-розрахунками, а тому у останнього були всі підстави для притягнення позивача до матеріальної відповідальності.
Від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. призначеної на 21.05.2020.
Судове засідання, призначене на 21.05.2020 знято з розгляду у зв`язку з оголошенням карантину та запровадженням обмежувальних заходів. Розгляд справи відкладено на 02.06.2020.
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована доводами, аналогічними тим, що викладені в позовній заяві.
В підготовче судове засідання 02.06.2020 сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 18.06.2020.
В підготовче судове засідання 18.06.2020 з`явився позивач та його представник. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів. Розгляд справи призначено на 02.07.2020.
В підготовче судове засідання 02.07.2020 сторони з`явились. Розгляд справи відкладено на 13.08.2020.
В судове засідання 13.08.2020 сторони з`явились. Від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі для надання додаткових доказів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 клопотання відповідача задоволено, провадження у справі зупинено.
До суду 30.11.2020 від відповідача вдруге надійшов відзив на позов та додаткові докази у справі, у зв`язку з чим, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 провадження у справі поновлено та призначено до розгляду на 09.12.2020.
Від позивача 02.12.2020 до суду вдруге надійшла відповідь на відзив, яка також обґрунтована доводами позовної заяви.
В судове засідання 09.12.2020 з`явився позивач, його представник та представник відповідача. Сторони не заперечували проти закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті в той самий день, про що надали свої письмові згоди.
Враховуючи викладене, суд ухвалив, закрити підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті в той самий день, що занесено до протоколу судового засідання.
Під час розгляду справи по суті сторони надали свої пояснення у справі. Позивач та його представник просили позовні вимоги задовольнити, а представник відповідача відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом міністра оьорони України (по особовому складу) від 28.02.2015 №129 ОСОБА_1 призначено на посаду командира взводу охорони роти охорони.
Згідно з наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 №51 від 04.03.2015 (по стройовій частині) ОСОБА_1 прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків з 04.03.2015.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №177 від 10.09.2016 ОСОБА_1 було призначено на посаду командира першої роти охорони військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 №236 від 07.10.2016 (по стройовій частині) ОСОБА_1 прийняв справи і посаду та приступив до виконання службових обов`язків з 08.10.2016.
Відповідно до Акту прийому передачі посади командира 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 07.10.2016, ОСОБА_1 прийняв:
- бойову техніку, озброєння 1 роти охорони БТР-70 - 10 шт.;
- майно служби ПММ А-76 90 кг.; М6/з10В 23 кг.; РЖ- 0,280 кг.; МГЄ-10А 6 кг.; ТАП-15В 27 кг.; Тосол А-40 84 кг.; АУ 5 кг.;
- майно бронетанкової служби БТР-70 10 шт.; драбина 5 шт.; АКБ 12 ст-85 10 шт.;
- майно служби РАО 5,45 мм АК-74 6 шт.; 5,45 мм АКС-74У 17 шт.; 9 мм ПМ 2 шт.;
- майно інженерної служби габіон 5 шт.; лопата саперна 32 шт.; колючий дріт 0,1471 шт.; сокира теслярська 2 шт.; лом звичайний 2 шт.; кабель освітлювальний 250 шт.; тройник 35 шт.; плафон 10 шт.; АБ 1 2 шт.
- озброєння та засоби РХБ захисту протигаз 10 шт.; плащ захисний ОП-1 10 шт.; панчохи захисні 10 пар; рукавиці захисні БЛ-1М 10 пар; чохол для панчох та рукавиць 10 шт.;
- майно речової служби матрас 89 шт., подушка 124 шт., ковдра 196 шт., дощовик 16 шт., УСБ 56 4 шт., УСТ 1 шт., каска кевларова- 93 шт., куртка утеплена 96 шт., костюм літній польовий 64 шт., берці 67 шт., куртка утеплена старого зразка 15 шт., котелок алюмінієвий 59 шт., штани утеплені 75 шт., шапка-феска 113 шт., бронежилет «Корсар» - 18 шт., чоботи резинові (чуні) 106 шт., спальний мішок 12 шт., термобілизна 106 шт., шкарпетки 106 шт., рукавиці чорні 106 шт.
- майно продовольчої служби ложка столова алюмінієва 4 шт., ложка розливна з нерж.сталі 3 шт., виделка з нерж.сталі 4 шт., набір для спецій фарфоровий 30 шт., черпак алюмінієвий 3 шт., друшляк алюмінієвий 1 шт., шумівка з нерж.сталі 1 шт., ніж кухонний 5 шт., ніж овочевий 3 шт., консервовідкривач 1 шт., термос ТН-36 2 шт., термос ТВН-12 2 шт., контейнер для овочів 3 шт., намет підсобного призначення 2 шт., кухоль емальований 20 шт.;
- майно служби КЕС стіл палаточний 1 шт., стіл письмовий 2 шт., стіл журнальний 1 шт., стілець н/ж 22 шт., стілець н/мякий 5 шт., шафа металева велика 8 шт., «летюча миша» - 2 шт., ліжко армійське типу «А» - 58 шт., табурет арм. 91 шт., тумбочка арм. 53 шт., шафа універсальна 5 шт., шафа для шинелей 7 шт., вогнегасник ВХП-10,ВП-5 11 шт., шафа канцелярська 1 шт.; шафа металева до 1 м 1 шт.; ліжко дерев`яне 1 шт.
Як вбачається з акту службового розслідування, який наявний в матеріалах справи, відповідно до витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2020 №69,70 «Про призначення службового розслідування» проведено службове розслідування за фактом нестачі виявленої при прийомі-передачі посади командира першої та другої роти охорони військової частини НОМЕР_1 .
Так, в акті службового розслідування зазначено: «22 лютого лейтенант ОСОБА_2 рапортом від 22.02.2020 доповів, що під час прийому - передачі посади командира першої роти охорони була виявлена нестача, зафіксована актом про прийняття і здавання посади командира першої роти охорони військової частини НОМЕР_1 , з наданням повного переліку виявленої нестачі.
Відповідно довідки - розрахунку, щодо вартості шкоди завданої державі внаслідок втрати матеріальних цінностей за номенклатурою служби квартирно - експлуатаційної служби станом на 24.02.2020 по першій роті охорони військової частини НОМЕР_3 командир першої роти охорони капітан ОСОБА_3 складеної та підписаної начальником квартально - експлуатаційної служби працівником ЗСУ ОСОБА_7 та начальником фінансово - економічної служби військової частини НОМЕР_3 молодшим лейтенантом ОСОБА_5 , вартість шкоди, завданої державі внаслідок втрати матеріальних цінностей за номенклатурою служби квартирно - експлуатаційної служби командиром першої роти охорони військової частини НОМЕР_3 капітаном ОСОБА_6 становить - 2307,84 грн. (дві тисячі триста сім гривень 84 копійок).
Відповідно довідки - розрахунку, щодо вартості шкоди завданої державі внаслідок втрати матеріальних цінностей за номенклатурою бронетанкової служби станом на 22.02.2020 по першій роті охорони військової частини АЗ 750 командир першої роти охорони капітан ОСОБА_3 складеної та підписаної начальником бронетанкової служби військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_8 та начальником фінансово - економічної служби військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_5 , вартість шкоди, завданої державі внаслідок втрати матеріальних цінностей за номенклатурою бронетанкової служби командиром першої роти охорони військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_6 становить - 337813,53 грн. (триста тридцять сім тисяч вісімсот тринадцять гривень 53 копійки).
Таким чином загальна вартість матеріальних збитків заподіяних командиром першої роти охорони військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_1 державі складає 355160,40 грн. (триста п`ятдесят п`ять тисяч сто шістдесят гривень 40 копійок)».
Також, в Акті службового розслідування зазначено, що виходячи з матеріалів службового розслідування, вина, зокрема, капітана ОСОБА_1 встановлена.
Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення, як вказано в Акті службового розслідування, є особиста недисциплінованість військовослужбовців, незадовільне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, халатне ставлення до несення військової служби капітана ОСОБА_9 та капітана ОСОБА_10 порушення ними вимог абзацу 2, 6 ст. 11, ст. 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, щодо зобов`язанням організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування та ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти, перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік, результати огляду техніки записувати до книги огляду перевірки техніки; один раз на місяць звіряти дані ротного обліку, особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини.
За результатами службового розслідування запропоновано, зокрема, за незадовільне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, порушення вимог абзацу 2, 6 статті 11, 111 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України накласти на командира першої роти охорони капітана ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - «СУВОРА ДОГАНА» та відповідно до Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за заподіяну шкоду державі, затвердженого постановою Кабінету міністрів від 23.06.1995 №243/95- ВР та відповідно постанови Кабінету міністрів України від 02.11.1995 №880 «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості» - притягнути до повної матеріальної відповідальності та стягнути з нього загальну вартість матеріальних збитків заподіяних державі на загальну суму 355160,40 грн.
Акт службового розслідування складено 24.02.2020 та підписано ТВО заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №73 від 25.02.2020 «Про підсумки проведення службового розслідування», на капітана ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» та притягнуто до повної матеріальної відповідальності в розмірі 355 160,40 грн. (пункт 1 наказу).
Не погодившись з пунктом 1 наказу позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відносини між Державою в особі компетентних органів (посадових осіб, службових осіб) та громадянами, які складаються з приводу проходження військової служби унормовані, зокрема, приписами Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV; далі - Статут внутрішньої служби), Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV; далі за текстом Дисциплінарний статут), Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-IX, Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999 №1075-XI, Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який затверджено Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608.
Так, відповідно до ст. 9 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.
Згідно зі ст.11 Статуту внутрішньої служби, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Отже, обов`язок збереження ввіреного військового майна витікає із прямої норми закону, а відтак, об`єктивно не може бути невідомий військовослужбовцю.
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Як передбачено ст.ст.26, ст.27 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.
Додатково правила збереження військового майна деталізовані у нормах Положення про військове (корабельне) господарство (затверджене наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 №300; (далі - Положення №300), згідно з п.п.3.1.7 якого у військових частинах (з`єднаннях), крім посадових осіб, вказаних у статтях 3.1.3 - 3.1.6 цього Положення, військовим господарством відають: заступники командира частини (з`єднання) з тилу, з інженерно-авіаційної служби - начальник технічної частини з питань аеромобільної підготовки та підпорядковані їм посадові особи; начальник служби ракетно-артилерійського озброєння; начальник інженерної служби; начальник служби радіаційного, хімічного та біологічного захисту; начальник зв`язку; начальник бронетанкової служби; начальник автомобільної служби; начальник метрологічної служби; начальник медичної служби; старший ветеринарний лікар (ветеринарний лікар, ветеринарний фельдшер); начальник фізичної підготовки та спорту; начальник фінансової служби; начальник служби (підрозділу) охорони праці; начальник адміністративно-господарчої частини штабу з`єднання; начальник квартирно-експлуатаційної служби; інші посадові особи військової частини (з`єднання) в межах своїх функціональних обов`язків.
Інструкція з обліку військового майна у Збройних Силах України була затверджена наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440 (далі - Інструкція №440) і визначає механізм організації та ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами, військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами вищих навчальних закладів, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), і є підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна. Дія цієї Інструкції поширюється на структурні підрозділи апарату Міністерства оборони України (далі - Міноборони), Генерального штабу Збройних Сил України (далі - Генеральний штаб), інші органи військового управління, а також військові частини, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, установи та організації Збройних Сил (далі - військові частини), які ведуть власне військове (корабельне) господарство на правах окремої військової частини та облік закріпленого за ними військового майна.
Так, п.2 Інструкції №440 передбачено, що матеріально відповідальна особа - посадова (службова) особа, на яку за характером її посади (роботи) покладено матеріальну відповідальність за збереження військового майна на підставі наказу командира військової частини (договору про матеріальну відповідальність працівника, укладеного відповідно до вимог трудового законодавства) і якій передано під звіт або в інший документально оформлений спосіб на зберігання, у тимчасове користування військове майно.
Отже, приписами Інструкції №440 укладення договору про матеріальну відповідальність працівника передбачено виключно у порядку трудового законодавства, що є очевидно незастосовним відносно військовослужбовця, котрий повинен забезпечувати збереження ввіреного майна у силу ст.11 Статуту внутрішньої служби.
Згідно з ст.45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Процедура проведення службового розслідування відносно військовослужбовців передбачена ст.ст.47, 84 - 88 Дисциплінарного статуту і деталізована нормами Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України (затверджений наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608; далі - Порядок №608).
За визначенням п.2 розділу І Порядку № 608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (п. 7 Порядку № 608).
Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі:
- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;
- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;
- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;
- дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;
- втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;
- порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;
- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;
внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;
- повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;
- вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;
- скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;
- надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Розділом ІІІ Порядку №608 визначено порядок проведення службового розслідування.
Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення (п.1 розділу ІІІ Порядку № 608).

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування) (п.3 розділу ІІІ Порядку № 608).

До участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (п. 1 розділу V Порядку № 608).

У вступній частині акту службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування (п. 2 розділу V Порядку № 608).

В описовій частині акту службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення (п. 3 розділу V Порядку № 608).

У резолютивній частині акту службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити (п. 4 розділу V Порядку № 608).

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (п. 5 розділу V Порядку № 608).

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акту службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (п. 6 розділу V Порядку № 608).

За результатами розгляду акту та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (п. 1 розділу VІ Порядку № 608).

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (п. 2 розділу VІ Порядку № 608).

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-IX (далі - Закон №160-ІХ).

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (п.5 ст.1 Закону №160-ІХ).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону №160-ІХ умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (ч.3 ст.3 Закону №160-ІХ).

Згідно ч.1 ст.6 Закону №160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону №160-ІХ особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого Постановою КМУ від 02.11.1995 №880 у трикратному розмірі відшкодовуються: за агрегати, запасні частини, інструменти, прилади і приладдя до озброєння, військової техніки, устаткування, апаратури, засобів зв`язку, технічних засобів охорони і до обчислювальної техніки, за оптичні прилади, імпортні електрифіковані інструменти, пальне, масло і мастила, спирти і спеціальні рідини, паливо, зокрема за агрегати, запасні частини, інструменти і приладдя до озброєння, військової техніки, устаткування і до апаратури запасні частини, інструменти і приладдя до бронетанкової техніки, приціли (усіх типів), пальне, масла і мастила, спирти і спеціальні рідини.

Відповідно до ч.1,2 ст.7 Закону України №160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.

Статтею 8 Закону України №160-ІХ визначено порядок проведення службового розслідування.

Посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів (ч.1 ст.8 Закону України №160-ІХ).

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника) (ч.2 ст.8 Закону України №160-ІХ).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць (ч.3 ст.8 Закону України №160-ІХ).

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань (ч.5 ст.8 Закону України №160-ІХ).

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акту (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності (ч.6 ст.8 Закону України №160-ІХ).

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню (ч.1 ст.8 Закону України №160-ІХ).

Як встановлено судом, під час проведення прийому передачі посади командира першої роти лейтенантом ОСОБА_2 було виявлено нестачу військового майна, про що останнім 22.02.2020 складено рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 .

За вказаним фактом було призначено службове розслідування, яким встановлено факт нестачі майна, яке рахуються за першою ротою охорони та за збереження яких матеріально відповідальною особою був командир першої роти охорони ОСОБА_1 .

Перелік такого майна визначено довідками-розрахунками про вартість школи завданої державі внаслідок втрати майна за номенклатурою квартирно - експлуатаційної служби, бронетанкового майна та по факту настачі ПММ.

Проте, судом встановлено, що не все майно, яке зазначено в довідках-розрахунках передавалось на зберігання ОСОБА_1 , а тому суд вважає, що на позивача не може бути покладено обов`язок відшкодування вартості всього майна, оскільки докази його приймання в тій кількості та номенклатурі, яка зазначена в довідках розрахунках матеріали справи не містять.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що зі змісту ч.3 ст.3 Закону №160-ІХ, яким регулюються спірні правовідносини, слідує що притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності є можливим лише за одночасного дотримання чотирьох умов, а саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Так, актом службового розслідування було встановлено, що втрата військового майна сталась внаслідок особистої недисциплінованості, незадовільного ставлення до виконання своїх службових обов`язків, халатного ставлення до несення військової служби капітаном ОСОБА_1 та порушення ним вимог абзацу 2, 6 ст. 11, ст. 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (п. 6 Акту).

Щодо неналежного виконання позивачем своїх обов`язків, в акті службового розслідування зазначено, що ним було порушено вимоги ст. 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині зобов`язання організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти , перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік. Результати огляду озброєння, боєприпасів та техніки записувати до книги огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів.

Відповідачем в акті також зазначено, що позивач «знав про існування нестачі військового майна, приховував це, нікого не ставлячи до відома та не приймав ніяких рішень щодо поновлення та відшкодування нестачі». За висновками службового розслідування дані обставини встановлюють причинний зв`язок між протиправною поведінкою військовослужбовця і завданою шкодою.

Щодо обставин встановлення вини позивача, в акті службового розслідування (п. 5 акту) лише зазначено, що така вина встановлена.

Одночасно з тим, для наявності достатніх підстав для притягнення позивача до підвищеної матеріальної відповідальності під час службового розслідування відповідачу необхідно було також встановити наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою військовослужбовця і завданою шкодою, а також його вину в завданні такої шкоди.

Проте, ані в акті службового розслідування, ані в оскаржуваному наказі не встановлено причинного зв`язку між бездіяльністю ОСОБА_1 та втратою військового майна. Відповідачем в акті службового розслідування лише зазначено про те, що позивач «…знав про існування нестачі військового майна, приховував це, нікого не ставлячи до відома та не приймав ніяких рішень щодо поновлення та відшкодування нестачі». Проте жодних доказів обізнаності позивача щодо втрати військового майна або свідомого неповідомлення керівництва про таку втрату, матеріали службового розслідування не містять. Під час судового розгляду справи такі докази також надані не були.

Також, з акту службового розслідування не вбачається, якими доказами підтверджується вина саме ОСОБА_1 у втраті військового майна, прямо не встановлено її форму (умисна чи з необережності), при цьому від визначення форми вини, відповідно до приписів ст.5 та ст.6 Закону №160-ІХ, залежить і вид матеріальної відповідальності (обмежена, повна чи підвищена), до якої може бути притягнуто військовослужбовця.

Крім того, відповідач не навів будь-яких обґрунтувань притягнення позивача до підвищеної матеріальної відповідальності, у той час як Законом №160-ІХ передбачено як підвищену, так повну та обмежену матеріальну відповідальність. І хоча ухвалення відповідного рішення перебуває у площині дискреційних повноважень відповідного командира (начальника), таке рішення повинно бути обґрунтованим і відповідати вимогам закону, а адміністративний суд, у свою чергу, в порядку судового контролю зобов`язаний надати цьому рішенню оцінку, в тому числі в аспекті законності та обґрунтованості.

В п.6 акту службового розслідування зазначено, що причиною вчинення правопорушення, серед іншого, є халатне ставлення до несення військової служби капітана ОСОБА_1 . При цьому халатність є одним із видів необережної форми вини (що є підставою для притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності, відповідно до ст.5 Закону №160-ІХ), натомість (за приписами ст. 6 Закону № 160-ІХ) умовою притягнення військовослужбовця до повної або підвищеної матеріальної відповідальності є наявність умисних протиправних дій, що призвели до завдання шкоди.

Під час службового розслідування не було встановлено, які саме умисні протиправні дії позивача призвели до втрати військового майна, факт розкрадання такого майна не досліджувався.

Таким чином, суд доходить висновку, що лише за одночасного доведення належними доказами наявності всіх чотирьох умов для притягнення особи до матеріальної відповідальності, визначених ч.2 ст.3 Закону №160-ІХ (наявність шкоди, протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою, вина особи в завданні шкоди) можливе притягнення військовослужбовця до одного з видів матеріальної відповідальності.

При цьому дискреція командира у виборі виду матеріальної відповідальності не є необмеженою, а повинна ґрунтуватись на вимогах закону, який в свою чергу пов`язує настання повної та підвищеної матеріальної відповідальності саме із умисними протиправними діями військовослужбовця, наслідком яких стала втрата військового майна.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 25.03.2020 у справі №814/2281/16, від 25.06.2020 у справі №825/2405/18, від 11.06.2020 у справі №1540/4486/18, від 25.03.2020 у справі №825/1000/18, від 13.11.2019 у справі №620/302/19, від 12.12.2018 №813/2751/17.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не надано належних та достатніх доказів наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою позивача і фактом нестачі військового майна, а також наявності його вини (у формі умислу) у втраті такого майна.

За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, то питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Оскільки останнім днем для складання повного тексту рішення суду є 19.12.2020 (вихідний день), то враховуючи положення ч.6 ст.120 КАС України, повний текст судового рішення складається в перший робочий день 21.12.2020.

Керуючись ст. ст. 77, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2020 №73 «Про підсумки проведення службового розслідування» про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді "сувора догана" та притягнення до повної матеріальної відповідальності в розмірі на суму 355160,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням особливостей визначених абзацом 2 пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текс рішення суду складено 21.12.2020.

Суддя О.В. Маковська