Справа № 820/4764/18
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 820/4764/18
адміністративне провадження № К/9901/8763/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мороз Л.Л.,
суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,
розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 820/4764/18
за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року, прийняте у складі головуючого судді Супруна Ю.О. та постанову Другого апеляційного адміністративного суду 13 лютого 2019 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді: Лях О.П., суддів: Бегунца А.О. , Яковенка М.М.,
в с т а н о в и в :
Позивач, Військова частина НОМЕР_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, в якому просить суд:
- визнати неправомірною відмову Департаменту реєстрації Харківської міської ради щодо виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, Військової частини НОМЕР_1 , як юридичної особи;
- зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради (державного реєстратора) виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, запис про Військову частину НОМЕР_1 , як незаконно внесений до даного реєстру.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у 2001 році державним реєстратором міста Харкова включено позивача до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. ВЧ НОМЕР_1 входить до складу Збройних Сил України, а у відповідності до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну таємницю» інформації про позивача становить державну таємницю. Позивач звернувся до відповідача з заявою № 225/56/84 від 21 березня 2018 року про скасування запису стосовно ВЧ НОМЕР_1 , в задоволенні якої відповідачем на думку ВЧ НОМЕР_1 протиправно відмовлено, що зумовило звернення позивача до суду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду 13 лютого 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.
Як встановлено, відповідно довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України № 814/12, виданої 13 листопада 2012 року ТВО начальника організаційно-штатного управління - заступника начальника Головного управління оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України, Міністерством оборони України, 23 квітня 2001 військову частину НОМЕР_1 було занесено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України як юридичну особу з присвоєнням ідентифікаційного коду - 08208941.
У зв`язку з набранням чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» 04 вересня 2006 року державним реєстратором було включено відомості про юридичну особу Військову частину НОМЕР_1 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, номер запису 1 028692.
Як встановлено, позивач 22 березня 2018 року звернувся із заявою до Департаменту реєстрації ХМР, в якій просив скасувати запис в ЄДРПОУ № 0028692 від 23 квітня 2018 року за ідентифікаційним кодом юридичної особи 08208941, внесений за заявою ВЧ НОМЕР_1 .
В обґрунтування такої заяви позивач зазначив, що ВЧ НОМЕР_1 була зареєстрована з ідентифікаційним кодом юридичної особи як 23 квітня 2001 року в ЄДРПОУ, так і Міністерством оборони України. Вказана заява подана на виконання вимог розпорядження начальника управління оборонного планування - заступника начальника штабу Командування Повітряних Сил Збройних Сил України №350/106/1/65 від 06 березня 2018 року щодо зняття військових частин з обліку в Єдиних державних реєстрах.
Листом № 1133/0/50-18 від 11 квітня 2018 року позивачеві відмовлено у скасуванні запису про юридичну особу ВЧ НОМЕР_1 , з посиланням на те, що включення відомостей про вказану юридичну особу до ЄДР проведено державним реєстратором з дотриманням вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» на підставі належних документів, поданих уповноваженою особою військової частини НОМЕР_1 (реєстраційної картки, довідки з ЄДРПОУ та доручення). Позивачем було виконано вимоги Прикінцевих положень цього Закону, який діяв на той час, а саме отримано свідоцтво про державну реєстрацію єдиного зразку. Крім того, після вказаної вище реєстраційної дії були проведені інші реєстраційні дії стосовно ВЧ НОМЕР_1 .
Також зазначено, що чинним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» не передбачено скасування реєстраційних дій у ЄДРПОУ на підставі листів юридичних осіб.
Не погодившись з відмовою Департаменту реєстрації ХМР, Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з даним позовом про визнання неправомірною відмови відповідача щодо виключення військової частини НОМЕР_1 з ЄДР ЮО та ФОП, зобов`язання відповідача виключити з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про військову частину НОМЕР_1 , як незаконно внесений до даного реєстру.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, висновки якого підтримав апеляційний суд, виходив з того, що державний реєстратор при проведенні реєстраційних дій стосовно юридичної особи - Військової частини НОМЕР_1 діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені вимогами чинного законодавства України, отже, відсутні підстави для виключення запису про ВЧ НОМЕР_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
У поданій касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій у справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.
Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, враховуючи межі касаційного перегляду, визначені статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Повноваження державного реєстратора у спірних правовідносинах регулюються, зокрема, Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Статтею 3 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (у редакції, чинній на момент проведення державної реєстрації) передбачено, що дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб-підприємців.
З позовної заяви встановлено, що позивач просить зобов`язати відповідача виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомості про Військову частину НОМЕР_1 .
В обґрунтування вимог позивач зазначає, що звернення з позовом обумовлено необхідністю збереження в таємниці відомостей, які характеризують діяльність військових частин. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну таємницю», пункту 1.4.4 Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказом Служби безпеки України від 12 серпня 2005 року № 440 відомості про організаційно-штатну структуру, дислокацію, систему охорони, оборони, чисельність особового складу військових частин (установ) Збройних Сил України на мирний час, а також їх підпорядкованості становить державну таємницю.
Повноважень щодо перевірки реєстратором питань щодо віднесення інформації до державної таємниці, чинним законодавством України, яке регулює правовідносини з державної реєстрації, не передбачено.
Щодо доводів скаржника з приводу того, що відомості про Військову частину НОМЕР_1 відповідно до частини першої статті 8 Закону України Про державну таємницю (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), пункту 1.4.4 Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказом Служби безпеки України від 12 серпня 2005 року №440 (далі Звід відомостей № 440), становлять державну таємницю, у зв`язку з чим підлягають видаленню з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України Про державну таємницю, пункту 1.4.4 Зводу № 440 відомості про організаційно-штатну структуру, дислокацію, систему охорони, оборони, чисельність особового складу військових частин (установ) Збройних Сил України на мирний час, а також їх підпорядкованості становить державну таємницю.
Частиною шостою статті 5 Закону України Про державну таємницю забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій.
Крім того, частиною п`ятою статті 5 Закону України Про Збройні Сили України передбачено, що відомості про особовий склад Сил спеціальних операцій Збройних Сил України, а також про осіб, які співпрацюють або раніше співпрацювали на конфіденційній основі із Силами спеціальних операцій Збройних Сил України, становлять державну таємницю і підлягають захисту відповідно до Закону України Про державну таємницю.
Згідно з положеннями статті 15 Закону України Про державну таємницю засекречування матеріальних носіїв інформації здійснюється шляхом надання на підставі Зводу відомостей, що становлять державну таємницю (розгорнутих переліків відомостей, що становлять державну таємницю), відповідному документу, виробу або іншому матеріальному носію інформації грифа секретності посадовою особою, яка готує або створює документ, виріб або інший матеріальний носій інформації. Засекречування документів здійснюється лише в частині відомостей, що становлять державну таємницю. У разі подання запиту на документ, частина якого засекречена, доступ до такого документа забезпечується в частині, що не засекречена.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що забезпечення охорони державної таємниці покладається на керівників відповідних органів. При цьому, у разі віднесення конкретної інформації до державної таємниці, у тому числі на підставі Зводу відомостей, така інформація, носії інформації підлягають засекречуванню у встановленому порядку.
Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що позивач подав лист до відповідача з вимогою про скасування державної реєстрації Військової частини НОМЕР_1 як юридичної особи, на що було отримано відповідь з відмовою з посиланням на те, що скасування реєстраційних дій на підставі листів або заяв в Єдиному реєстрі законодавством не передбачено.
Так, статтею 17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань визначено перелік документів, які подаються юридичною особою для державної реєстрації створення, припинення юридичної особи, внесення змін до відомостей про юридичну особу у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, виділу юридичної особи, припинення юридичної особи в результаті її реорганізації або ліквідації. Разом з тим, такої дії, як скасування державної реєстрації Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань не передбачено.
На цій підставі колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що відмова державного реєстратора у скасуванні державної реєстрації на підставі листа позивача є правомірною. Крім того, судами не встановлено допущених порушень під час державної реєстрації юридичної особи та подальших змін до відомостей про юридичну особу, оскільки державним реєстратором повністю дотримано вимоги чинного на час вчинення реєстраційних дій законодавства, що стало підставою для відмови у задоволенні позову.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справах № 820/4603/18 та № 820/3552/18 та виклав їх у постановах від 06 березня 2019 року та від 20 листопада 2019 року, і Суд не вбачає підстав для відступу від вказаної правової позиції.
Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну правову оцінку обставинам справи.
Враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.
Враховуючи наведене, касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення судів - без змін.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду 13 лютого 2019 року у справі № 820/4764/18 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.Л. Мороз А.Ю. Бучик А.І. Рибачук