Справа № 240/11535/19
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11535/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Л.А.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

16 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Боровицького О. А. Шидловського В.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представника позивача: Шкляєва К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області в якому просила:

-визнати незаконним та скасувати розпорядження Станишівського сільського голови від 02.10.2019 року №207 "Про звільнення з посади";

- поновити позивача на посаді спеціаліста І категорії по веденню бухгалтерського обліку відділу бухгалтерського обліку та звітності Станишівської сільської ради;

- зобов`язати Станишівську сільську раду Житомирського району Житомирської області нарахувати та виплатити позивачу середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 06 жовтня 2019 року по день ухвалення судового рішення по суті, із врахуванням обов`язкових податків та зборів.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із його зайнятістю в іншому суді.

Враховуючи думку представника позивача, вимоги ч. 1 ст. 309 КАС України, а також те, що явка учасників справи не визнавалась обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційних скарг наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.01.2018 року ОСОБА_1 призначена на посаду спеціаліста І категорії по веденню бухгалтерського обліку відділу бухгалтерського обліку та звітності Станишівської сільської ради відповідно до розпорядження сільського голови №340 від 28.12.2017.

02.01.2018 року позивачем прийнято та підписано текст присяги посадових осіб місцевого самоврядування.

Згідно із посадовою інструкцією спеціаліста І категорії по веденню бухгалтерського обліку відділу бухгалтерського обліку та звітності Станишівської сільської ради, затвердженою сільським головою 02.01.2018 року, до завдань та обов`язків спеціаліста, серед інших, є здійснення нарахувань заробітної плати педагогічним працівникам, спеціалістам, службовцям, робітникам, які працюють в установах освіти сільської ради. Позивач ознайомлена із даною інструкцією 02.01.2018 року.

Так, відповідно до розпорядження сільського голови Станишівської сільської ради №171 від 20.09.2019 року в зв`язку із усним звернення головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності ОСОБА_2 щодо факту порушення фінансової і платіжної дисципліни в частині нарахування та виплати заробітної плати та інших коштів працівникам закладів освіти, було вирішено провести службове розслідування щодо факту порушення фінансової і платіжної дисципліни в частині нарахування та виплати заробітної плати та інших коштів працівникам закладів освіти громади та створено комісію з проведення службового розслідування.

За результатами проведення службового розслідування складено акт комісії із службового розслідування від 26.06.2019 року.

Під час проведення розслідування комісією було встановлено періодичне, неправомірне, надлишкове зарахування на картковий рахунок спеціаліста І категорії по веденню бухгалтерського обліку ОСОБА_1 коштів на загальну суму 121 110,50 грн, вт.ч. 2018 рік - 51871,87 грн, січень-вересень 2019 року-69238,63 грн.

Вказаний проступок, що проявляється у привласненні державних коштів, скоєний проти інтересів сільської ради, суперечить покладеним на неї обов`язкам, підриває довіру до неї як до посадової особи місцевого самоврядування, що в кінцевому результаті призводить до нецільового використання коштів освітньої субвенції та приниження органів місцевого самоврядування, а тому унеможливлює подальше виконання позивачем своїх обов`язків.

За таких обставин, розпорядженням сільського голови Станишівської сільської ради №207 від 02.10.2019 року ОСОБА_1 звільнено з посади спеціаліста І категорії по веденню бухгалтерського обліку відділу бухгалтерського обліку та звітності Станишівської сільської ради на підставі ст.20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" за порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону після виходу із чергової відпустки з 05 жовтня 2019 року. Підстава: акт комісії із службового розслідування від 26.06.2019 року.

Не погоджуючись із вказаним розпорядженням відповідача та вважаючи звільнення незаконним, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись нормами чинного законодавства дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Так, ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначення загальних засад діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування наведені в Законі України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року №2493-II (Закон №2493-II).

Статтею 1 Закону №2493-ІІ визначено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ст. 2 Закону №2493-ІІ посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно з ст. 3 Закону №2493-ІІ посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Служба в органах місцевого самоврядування здійснюється на таких основних принципах: служіння територіальній громаді; поєднання місцевих і державних інтересів; верховенства права, демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; гласності; пріоритету прав та свобод людини і громадянина; рівних можливостей доступу громадян до служби в органах місцевого самоврядування з урахуванням їх ділових якостей та професійної підготовки; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; підконтрольності, підзвітності, персональної відповідальності за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов`язків; дотримання прав місцевого самоврядування; правової і соціальної захищеності посадових осіб місцевого самоврядування; захисту інтересів відповідної територіальної громади; фінансового та матеріально-технічного забезпечення служби за рахунок коштів місцевого бюджету; самостійності кадрової політики в територіальній громаді (ст. 4 Закону №2493-II).

Згідно зі ст. 11 Закону №2493-ІІ громадяни України, які вперше приймаються на службу в органи місцевого самоврядування (за винятком посад, зазначених в абзаці 2 ч. 1 ст. 10 цього Закону), у день прийняття відповідного рішення складають Присягу такого змісту: "Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити громаді та народові України, неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, сприяти втіленню їх у життя, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, сумлінно виконувати свої посадові обов`язки".

Посадова особа місцевого самоврядування, яка вперше приймається на службу в органи місцевого самоврядування, вважається такою, що вступила на посаду, з моменту складення Присяги. Присяга вважається складеною, якщо після її зачитування громадянин України скріплює Присягу своїм підписом. Підписаний текст Присяги зберігається за місцем служби. Про складення Присяги робиться запис у трудовій книжці із зазначенням дати складення Присяги. Особа, яка відмовилася від складення Присяги (за винятком осіб, обраних на посади, зазначені в абзаці 2 ч. 1 ст. 10 цього Закону), вважається такою, що не вступила на посаду, а рішення про її призначення, обрання чи затвердження вважається таким, що втратило юридичну силу. Особи, які вперше були обрані на посади сільських, селищних, міських голів, голів рад, складають Присягу на сесії відповідної ради, текст якої визначено в частині першій цієї статті.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.20 Закону №2493-III крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону.

Так, порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року №950 (Порядок №950).

Відповідно до вказаного Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України Про запобігання корупції прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування:

-у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян;

- у разі недодержання посадовими особами місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства;

- на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особи, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри;

- з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення щодо проведення службового розслідування приймається вищими посадовими особами України, Першим віце-прем`єр-міністром України, керівником державного органу (посадовою особою), що призначив на посаду особу, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проводитися службове розслідування, керівником органу, в якому працює зазначена особа (п. 2 Порядку №950).

Згідно з п. 6 Порядку №950 члени комісії з проведення службового розслідування несуть персональну відповідальність згідно із законодавством за повноту, всебічність і об`єктивність висновків службового розслідування та нерозголошення інформації, що стосується такого розслідування.

Членам комісії надається право:

-отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, інших працівників органу, підприємства, установи, організації, де працює особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, усні чи письмові пояснення, консультації спеціалістів з питань службового розслідування;

- ознайомлюватися і вивчати з виїздом на місце відповідні документи, у разі потреби знімати з них копії та долучати їх до матеріалів службового розслідування;

- отримувати та збирати згідно із законодавством інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від інших юридичних та фізичних осіб на підставі запиту керівника органу;

- використовувати за погодженням з особами, які опитуються (надають пояснення, консультації) з питань службового розслідування, аудіозасоби з метою фіксації їх пояснень та свідчень;

- вести протокол засідання комісії.

Отже, в ході проведення службового розслідування комісія має право отримувати консультації спеціалістів з питань службового розслідування.

Відповідно до п.7 Порядку №950 особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право:

-отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування;

- надавати усні або письмові пояснення, робити заяви, подавати документи, необхідні для проведення службового розслідування;

- звертатися з клопотанням про опитування інших осіб, яким відомі обставини, що досліджуються під час проведення службового розслідування, а також про залучення до матеріалів розслідування додаткових документів, інших матеріальних носіїв інформації стосовно предмета службового розслідування;

- подавати у письмовій формі зауваження щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які його проводять;

- звертатися до керівника органу у письмовій формі з обґрунтованим клопотанням про виведення із складу комісії з проведення службового розслідування осіб, в яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів. Про прийняте за результатами розгляду клопотання рішення письмово повідомляється особа, стосовно якої проводиться службове розслідування.

За результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються: факти і суть звинувачень або підозри, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін служби у органі державної влади і перебування на займаній посаді особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, результати щорічної оцінки виконання особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, покладених на неї завдань та обов`язків, види заохочення та дисциплінарного стягнення, а також ступінь участі у виконанні окремих доручень (завдань); заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, обґрунтована інформація про їх відхилення чи задоволення; висновки службового розслідування, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, безпідставні звинувачення або підозру. обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі необхідності винних осіб до відповідальності згідно із законодавством. У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (абзац 1, 2, 3 п. 8 Порядку №950).

Так, із матеріалів справи встановлено, що на момент початку проведення службового розслідування не було чітко встановлено осіб, які можливо причетні до вчинення порушення, проте після встановлення таких осіб, їх було повідомлено про проведення службового розслідування та надано можливість надати свої пояснення.

При цьому, акт комісії з службового розслідування складено щодо фактів порушення фінансової дисципліни спеціалістом І категорії по веденню бухгалтерського обліку ОСОБА_1 за період січень 2018 року вересень 2019 року, тобто щодо конкретної особи, яку повідомили про проведення службового розслідування та підстави його проведення одразу після встановлення її причетності до виявлених порушень, вона надавала письмові пояснення по суті порушень, була присутня на засіданні комісії з проведення службового розслідування під час розгляду інформації за результатами проведеної перевірки фактів допущених нею порушень фінансової дисципліни.

Крім того, розпорядженням сільського голови Станишівської сільської ради №175 від 26.09.2019 з метою проведення всебічного аналізу бухгалтерських документів щодо нарахування та виплати заробітної плати та інших коштів працівникам закладів освіти було залучено до проведення перевірки спеціалістів відділу бухгалтерського обліку та звітності фінансово-економічного відділу: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Залучені спеціалісти за результатами перевірки склали службові записки про факти виявлених порушень, які були предметом розгляду на засіданні комісії з питань службового розслідування.

Також, під час розгляду справи в суді першої інстанції були наданні пояснення свідком ОСОБА_2 , яка була залучена як спеціаліст до проведення службового розслідування, в ході проведення аналізу бухгалтерських документів щодо нарахування та виплати заробітної плати та інших коштів працівникам закладів освіти, яка зазначила про те, що не становило ніяких труднощів виявити факти порушень, допущених ОСОБА_1 , оскільки достатньо було перевірити відомості про нарахування заробітної плати та про розподіл виплат працівникам закладів освіти, де серед цих працівників було вказано й прізвище ОСОБА_1 , або на карткові рахунки працівників зараховувались суми більше, ніж вказані у відомостях про нарахування заробітної плати.

Вказані пояснення також підтверджено копіями зведених відомостей сум для зарахування на картрахунки АТ"Ощадбанк", відомостями розподілу виплат по ПАТ КБ "Приватбанк" (т.2, а.с.4-47), які були предметом дослідження залученими спеціалістами.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про дотримання відповідачем вимог Порядку №950 в частині проведення службового розслідування.

При цьому, підставами припинення трудового договору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України (КЗпПУ) є підстави, передбачені іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №2493-ІІ крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України, зокрема, у разі порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої ст. 11 цього Закону.

Так, дані спірні відносини виникли з приводу звільнення позивача зі служби в органах місцевого самоврядування за порушення ним Присяги посадової особи органів місцевого самоврядування та чи мало місце події, які були кваліфіковані як порушення цієї Присяги.

При цьому, Верховний Суд, неодноразово аналізуючи в своїх рішеннях текст присяги державного службовця (міститься в Законах України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII та від 10 грудня 2015 року № 889-VIII), який є майже аналогічним тексту Присяги посадової особи місцевого самоврядування, дійшов таких правових висновків.

За змістом Присяги в основі поведінки службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання державного службовця.

Таким чином, порушення Присяги слід розуміти як скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга державного службовця передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків державного службовця. Про несумлінність дій (бездіяльності) державного службовця свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Згідно з ч. 3 ст. 40 КЗпПУ не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Таким чином, трудовим законодавством передбачені підстави наявність яких унеможливлює посадову особу уповноваженого органу звільнити з роботи працівника у період його тимчасової втрати працездатності або відпустки.

Так, у ході службового розслідування було документально підтверджено факт порушення фінансової дисципліни спеціалістом І категорії по веденню бухгалтерського обліку ОСОБА_1 , а тому комісія рекомендувала сільському голові Станишівської сільської ради звільнити її з займаної посади за порушення Присяги посадової особи органів місцевого самоврядування та передати матеріали службового розслідування в правоохоронні органи.

За таких обставин, розпорядженням сільського голови Станишівської сільської ради №207 від 02.10.2019 року звільнено ОСОБА_1 з посади спеціаліста І категорії по веденню бухгалтерського обліку відділу бухгалтерського обліку та звітності Станишівської сільської ради після виходу із чергової відпустки з 05 жовтня 2019 року, тобто з 06.10.2019, коли позивач вже не перебувала у відпустці.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Крім того, у апеляційній скарзі позивачем не зазначено жодної норми матеріального або процесуального права, яку порушив суд першої інстанції під час розгляду даної справи та обставини або доказу, якому суд першої інстанції не дослідив чи не надав належної оцінки.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 грудня 2020 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Боровицький О. А. Шидловський В.Б.