Справа № 222/905/20
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року справа №222/905/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Ястребової Л.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на додаткове рішення Володарського районного суду Донецької області від 29 жовтня 2020 року у справі № 222/905/20 (головуючий І інстанції Вайновська О.Є. ) за позовом ОСОБА_1 до Нікольського ВП Волноваського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області про скасування постанови ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №247150 від 11.06.2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та закрити провадження по справі за відсутністю складу правопорушення.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 25 вересня 2020 року позов задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 247150 від 11.06.2020 року складену інспектором СРПП Нікольського ВП ГУНП в Донецькій області капітаном поліції Грінченко Володимиром Олександровичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП і накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КУпАП закрито.

Стягнуто з Нікольського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Нікольського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області.

25.09.2020 року до закінчення судових дебатів, представником позивача - адвокатом Фісінчуком С.О. подана заява в порядку ч. 7 ст.139 КАС України згідно якої, він повідомив що надасть докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в продовж п`яти днів після ухвалення судом рішення.

28.09.2020 року від позивача надійшла заява разом з додатками на підтвердження понесених позивачам судових витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Володарського районного суду Донецької області від 29 жовтня 2020 року у справі № 222/905/20 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі задоволено.

Стягнуто з Нікольського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Нікольського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області.

Не погодившись з судовим рішенням, Головне управління Національної поліції в Донецькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні заяви.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Судом першої інстанції не було замінено Нікольське ВП Волноваського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області на належного відповідача в особі Головного управління національної поліції в Донецькій області.

Оскільки Нікольське ВП Волноваського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області не має казначейських рахунків, то подальше стягнення бюджетних коштів з ГУНП в області несе негативні наслідки для третьої особи.

Суд першої інстанції при винесенні рішення повинен був відразу вирішити питання про стягнення судових витрат. В зв`язку з чим відсутні підстави для винесення додаткового рішення у справі.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, зазначає наступне.

Фактичні обставини справи.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 25.09.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Нікольського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій областізадоволено в повному обсязі, постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАА №247150 від 11.06.2020 року скасовано, справу про адміністративне правопорушення закрито, вирішено питання судового збору.

25.09.2020 року до закінчення судових дебатів, представником позивача - адвокатом Фісінчуком С.О. подана заява в порядку ч. 7 ст.139 КАС України згідно якої, він повідомив що надасть докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в продовж п`яти днів після ухвалення судом рішення.

28.09.2020 року від позивача надійшла заява разом з додатками на підтвердження понесених позивачам судових витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Фісінчуком Семеном Олександровичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 001596 від 28.02.2018 року) на підставі договору № б/н від 22 червня 2020 року.

На підтвердження понесених судових витрат позивачем також надано до суду акт №1/2 від 10.07.2020 року приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) по Договору № б/н про надання правової допомоги від 22.06.2020 року на суму 650 гривень, акт №2/2 від 13.07.2020 року приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) по Договору № б/н про надання правової допомоги від 22.06.2020 року на суму 1000 гривень, акт №3/2 від 25.09.2020 року приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) по Договору № б/н про надання правової допомоги від

22.06.2020 року на суму 350 гривень, квитанцію прибуткового касового ордера №2 від 25.09.2020 року про сплату за договором №б/н від 22.06.2020 року 2000,00 грн (а.с. 35-38).

Фактично суду надані докази про сплату позивачем послуг з правничої допомоги у розмірі 2000,00 грн.

Оцінка суду.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина третя статті 139 КАС України).

Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду розмір понесених позивачем витрат підтверджується належними та допустимими в розумінні КАС України доказами.

В контексті наведеного апеляційний суд звертає увагу на те, що наведені вище положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на це, відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний був навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами. Водночас відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано доказів, як і не зазначено обставин, які б спростували співмірність розміру судових витрат із обсягом виконаних адвокатом робіт. Суд таких обставин також не встановив.

За таких обставин, з огляду на доведеність позивачем реальності та підтвердження фактичного розміру понесених витрат на правничу допомогу та недоведеність відповідачем обставин понесення позивачем розміру витрат у меншому розмірі та/або неспівмірності таких витрат, суд вважає правильними висновок суду першої інстанції про задоволення заяви позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи та стягнення таких витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Суд не приймає посилання апелянта про неналежність відповідача в даній справі, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 213 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху. Згідно змісту оскаржуваної постанови справа про адміністративне правопорушення була розглянута Начальником СРПП №4 Нікольського ВП майором поліції Грінченко В.О. Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині є неприйнятними.

За правилами ч. 3-5 ст. 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Зазначене спростовує посилання апелянта, що суд першої інстанції мав вирішити питання щодо розподілу судових витрат при винесенні судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на додаткове рішення Володарського районного суду Донецької області від 29 жовтня 2020 року у справі № 222/905/20 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Володарського районного суду Донецької області від 29 жовтня 2020 року у справі № 222/905/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 21 грудня 2020 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2020 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Л.В. Ястребова