Справа № 200/8761/20-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 р. Справа№200/8761/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 17 липня 2020 року щодо відмови в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за нормами пункту 4 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,

зобов`язати відповідача призначити достроково пенсію за віком на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як особі з числа військовозобов`язаних, якій надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з врахуванням періодів з 01.09.1981 року по 30.04.1982 року, з 01.05.1982 року по 29.06.1983 року, з 30.06.1983 року по 25.10.1983 року, з 26.10.1983 року по 17.01.1985 року, з 18.01.1985 року по 12.05.1985 року, з 13.05.1985 року по 29.09.1992 року, з 22.12.1992 року по 25.02.1994 року, з 24.10.1997 року по 31.12.2003 року, починаючи з 16.07.2020 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 16 липня 2020 року звернувся із заявою про призначення пільгової пенсії як учасник бойових дій та надав всі необхідні документи. Проте відповідач 17 липня 2020 року відмовив у задоволенні заяви, зазначивши про відсутність страхового стажу 25 років, не зарахувавши певні періоди трудової діяльності позивача. ОСОБА_1 зазначає, що надав всі необхідні документи на підтвердження спірного періоду роботи, на підставі чого просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою від 28 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по справі.

Ухвалою від 02 листопада 2020 року представнику відповідача продовжено строк для надання відзиву на позовну заяву до 01 грудня 2020 року в зв`язку з навантаженням працівників юридичного відділу пов`язаного з поширенням короновірусної хвороби.

Відповідач надав письмовий відзив, проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначив, що відповідно до наданих документів страховий стаж позивача склав 21 рік 01 місяць 12 днів. До страхового стажу не зараховано періоди:

навчання з 1982 по 1089 роки, оскільки позивач в цей період проходив військову службу та працював в колгоспі «Батьківщина», відсутня уточнююча довідка про періоди навчання за денною формою,

з 22.12.1992 року по 25.02.1994 року на ДП «Шахта ім.Д.С.Коротченка», оскільки видана довідка в 2018 році підлягає зустрічній перевірці,

з 24.10.1997 року по 31.12.2003 року зайнятість приватним підприємцем, оскільки відсутня уточнююча довідка про систему оподаткування та сплату внесків до ПФУ.

В зв`язку з наведеним позивач не набув права на отримання пенсії, на підставі чого відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

З`ясовуючи обставини справи, судом встановлено таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 (а.с.12-16).

Відповідно до рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17 липня 2020 року позивачу відмовлено в призначені пенсії із заниженням пенсійного віку в зв`язку із не зарахуванням періодів:

навчання з 1982 по 1089 роки, оскільки позивач в цей період проходив військову службу та працював в колгоспі «Батьківщина», відсутня уточнююча довідка про періоди навчання за денною формою,

з 22.12.1992 року по 25.02.1994 року на ДП «Шахта ім.Д.С.Коротченка» до пільгового стажу, оскільки видана довідка в 2018 році підлягає зустрічній перевірці,

з 24.10.1997 року по 31.12.2003 року зайнятість приватним підприємцем, оскільки відсутня уточнююча довідка про систему оподаткування та сплату внесків до ПФУ(а.с.18-19).

Позивач відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 30 січня 1996 року, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій (а.с.20).

Згідно з копією диплому НОМЕР_4 від 03 травня 1982 року позивач навчався з 01.09.1981 року по 30.04.1982 року в сільському профтехучилищі №4 м. Гірник за професією «тракторист- машиніст», що також підтверджується архівною довідкою №193 від 01.07.2020 року (а.с.21, 30).

Відповідно до диплому НОМЕР_5 позивач в 1982 році вступив до Ворошиловградського сільськогосподарського інституту і в 1989 році закінчив повний курс названого інституту за спеціальністю інженер-механік (а.с.24).

Копіює військового квитка НОМЕР_6 та довідкою №11/4919/1 від 19.06.2020 року, виданою Покровсько-Ясинуватським об`єднаним міським військовим комісаріатом, підтверджується проходження позивачем військової служби з 30.06.1983 року по 12.05.1985 року, а в період з 26 жовтня 1983 року по 17 січня 1985 позивач приймав участь у бойових діях під час війни у Афганістані (а.с.22-23, 27).

Відповідно до довідки №11/4919/2 від 19.06.2020 року, зазначається, що служба в складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебуванні в партизанських загонах і з`єднаннях підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці (а.с.28).

Згідно з архівною довідкою від 27.08.2018 року №07.06/49 позивач прийнятий до членів колгоспу «Батьківщина» в 1982 році (протокол засідання правління колгоспу від 26 квітня 1982 №4). Позивача направлено в «Ворошиловградский сельскохозяйственный институт на отдел механизации» (протокол засідання правління колгоспу від 29 червня 1982 №7). Позивача виключено з членів колгоспу «Батьківщина» в 1992 році (протокол засідання правління колгоспу від 29 вересня 1992 року №12) (а.с.29).

Відповідно до довідки №40 від 25.06.2020 року, виданої ТОВ Агрофірма «Агропромсервіс» зазначено, що позивач перебував членом колгоспу «Батьківщина» Марийського району Донецької області (а.с.31). Дата вступу до колгоспу з вересня 1989 року по червень 1992, з серпня 1999 по грудень 1999, з січня 2000 по лютий 2000. По наявних документах працював в колгоспі (кількість відпрацьованих трудоднів, людино/днів): 1989-94, 1990- 155, 1992- 126.

Довідкою про заробітну плату №41 від 25.06.2020 року підтверджується отримання позивачем заробітної плати з вересня 1989 по липень 1992 (а.с.32).

Копією трудової книжки від 22.12.1992 року серії НОМЕР_7 підтверджується що позивач прийнятий на шахту «Гірник» з 22.12.1992 року учнем гірника очисного забою, 07.04.1993 року присвоєна кваліфікація гірник очисного забою, 25.02.1994 звільнений за власним бажанням (а.с.25-26). Позивачу, також, ДП «Селидіввугілля» ВП Шахта «Курахівська» видана відповідні довідки №395 та №395/1 від 20.12.2018 року на підтвердження пільгового стажу за Списком № 1 (а.с.33-34, 35).

Відповідно до свідоцтва серія ВОО №641024 позивач був зареєстрований Фізичною особою-підприємцем з 24.10.1997 року за обліковим номером 0000533 (а.с.36).

Записи в наданих позивачем документах та довідках містять підписи відповідальних осіб та відповідні печатки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд дійшов наступних висновків.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Статтею 115 Закону № 1058 врегульовано питання пенсійного забезпечення окремих категорій громадян. Так, у відповідності до пункту 4 частини першої вказаної статті право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бонових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-ІV, а саме трудовою книжкою та положеннями Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ).

Згідно пункту "а" частини 3 статті 56 Закону 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до пункту «д» статті 56 Закону 1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до статті 62 Закону 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій (далі - Порядок №22-1), відповідно до пунктів 1.6, 1.7 якого, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Відповідно до абзацу другого підпункту 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Розділом 2 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 8 Порядку, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, в тих випадках, коли у трудовій книжці немає відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах чи за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період робот; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка; атестація робочого місця.

Зазначену довідку видає підприємство, установа чи організація, де працювала особа. Якщо підприємство в стадії ліквідації, то уточнюючу довідку надає ліквідатор або його правонаступник на підставі первинних документів за час виконання робіт.

Відповідно до статті 56 Закону 1788-ХІІ у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Суд також зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно статті 57 Закону 1788-ХІІ військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок № 383).

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Отже, наданими позивачем документами, а саме: даними трудової книжки, уточнюючою довідкою ДП «Селидіввугілля» ВП Шахта «Курахівська», довідками колгоспу «Батьківщина» та Покровсько-Ясинуватського об`єднаного міського військового комісаріату, дипломами про навчання, свідоцтва про реєстрацію Фізичною особою-підприємцем, підтверджується стаж роботи позивача у періоди:

з 01.09.1981 року по 30.04.1982 року,

з 01.05.1982 року по 29.06.1983 року,

з 30.06.1983 року по 25.10.1983 року,

з 26.10.1983 року по 17.01.1985 року,

з 18.01.1985 року по 12.05.1985 року,

з вересня 1989 року по червень 1992,

з 22.12.1992 року по 25.02.1994 року,

з 24.10.1997 року по 31.12.2003 року.

При цьому суд зазначає, що згідно з відомостями диплому НОМЕР_5 про навчання позивача в 1982-1989 роках у Ворошиловградському сільськогосподарському інституті, неможливо встановити точні дати вступу та закінчення навчання.

Стосовно вказаного питання суд зауважує, що відповідно до пункту 4.5. Порядку №22-1 якщо в поданому документі зазначено тільки рік народження без позначення місяця, то за дату народження приймається перше липня цього року.

У випадках, коли в документі про стаж зазначено тільки рік початку трудової діяльності або рік її закінчення без позначення точних дат, датою початку або закінчення вважається перше липня цього року.

Якщо в документі про дату народження (смерті) або про стаж зазначено тільки рік і місяць, без позначення точної дати, то датою народження (смерті) або початку роботи вважається 15-е число відповідного місяця.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, суд зазначає, що відповідно до пункту 3 статті 44 Закону № 1058- ІV, статтею 101 Закону № 1788-XII та пункту 4.2 розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 - закріплено право органів Пенсійного фонду вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, вимагати дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до п.4 Порядку № 637 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Отже, відповідач не позбавлений права звернення до податкового органу для отримання інформації щодо сплати єдиного податку позивачем за період з 24.10.1997 року по 31.12.2003 року.

Суд також враховує надану відповідачем інформацію з підсистеми призначення та виплати пенсії, згідно з якою ОСОБА_1 до страхового стажу частково зараховано спірні періоди трудової діяльності, а саме:

з 01.09.1981 року по 30.04.1982 року,

з 30.06.1983 року по 25.10.1983 року,

з 26.10.1983 року по 17.01.1985 року,

з 18.01.1985 року по 12.05.1985 року,

з 15.09.1989 року по 15.07.1992 року,

з 22.12.1992 року по 25.02.1994 року.

З урахуванням вищенаведених висновків доводи позивача щодо неналежного розгляду відповідачем наданих документів при призначені пенсії знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а спірні періоди роботи позивача, що не зараховані, підлягають зарахуванню до трудового стажу. За таких обставин рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за вислугу років від 17 липня 2020 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Водночас, стосовно формулювання задоволеної частини позовних вимог суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів тощо.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням вказаних норм позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17 липня 2020 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 липня 2020 року про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні щодо зарахування періоду роботи позивача з 22.12.1992 року по 25.02.1994 року - до пільгового стажу, навчання з 1982 року по 1989 рік та зайнятість приватним підприємцем з 24.10.1997 року по 31.12.2003 року - до страхового стажу.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн., наведена сума підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Доказів фактично понесених витрат на правничу допомогу, а саме - платіжних документів, позивачем протягом розгляду справи суду не надано. Зазначення про сплату певної суми у договорі про надання правничої допомоги не є доказом фактично здійсненого платежу, через що такі витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 262, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, буд. 6, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17 липня 2020 року щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із зниженням пенсійного віку за нормами пункту 4 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 17 липня 2020 року про призначення достроково пенсії за віком на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як особі з числа військовозобов`язаних, якій надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, буд. 6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 17 грудня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.А. Чекменьов