Справа № 0240/3626/18-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

21 грудня 2020 р. Справа № 0240/3626/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 12.03.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

22.05.2019 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №0240/3626/18-а.

26.08.2020 на адресу суду надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 12.03.2019 в порядку визначеному статтею 383 КАС України, в якій останній вказав, що ГУ ПФУ у Вінницькій області не здійснило виплату позивачу суми перерахунку пенсії починаючи з 07.10.2017. Разом з тим, листом від 07.08.2020 відповідач повідомив про здійснення перерахунку пенсії з 07.10.2017. Повідомлено, що доплату за період з 11.04.2019 по 31.05.2019 нараховано та виплачено в червні 2019 року, щодо доплати нарахованої за період з 07.10.2017 по 10.04.2019 відповідач вказав про застосування постанови КМУ від 22.08.2018 №649. Зазначену бездіяльність позивач вважає протиправною. Додатково вказав, що про порушення своїх прав позивач дізнається щодня недотримуючи суми перерахованої пенсії.

Зважаючи на наведене, представник позивача просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Вінницькій області, яка полягає у невиконанні рішення ВОАС від 12.03.2019 у справі №0240/3626/18-а та застосуванні при виконанні зазначеного рішення порядку визначеного постановою КМУ від 22.08.2018 №649 "Про питання погашення заборгованості пенсійних виплат за рішенням суду", пункти 1, 2 якої були визнані протиправними та нечинними;

- заборонити ГУ ПФУ у Вінницькій області застосовувати порядок затверджений постановою КМУ від 22.08.2018 №649 при виплаті суми перерахунку пенсії нарахованої на виконання рішення ВОАС від 12.03.2019 у справі №0240/3626/18-а (ч.2 ст.386 ЦК України).

- врахувати при прийнятті судового рішення рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 по справі №640/5248/19 та висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 10.03.2020 по справі №160/1088/19.

Ухвалою від 18.09.2020 заяву представника позивача в порядку ст. 383 по справі 3120/3226/18-а повернуто заявнику.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного адміністративного суду від 25.11.2020 скасовано ухвалу ВОАС від 18.09.2020, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою від 09.12.2020 прийнято до розгляду заяву представника позивача.

16.12.2020 до суду від ГУ ПФУ у Вінницькій області надійшли пояснення на заяву ОСОБА_1 , згідно яких представник відповідача (боржника) вказав, що рішення ВОАС від 12.03.2019 по справі №0240/3626/18-а виконано в добровільному порядку з урахуванням Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою КМУ від 22.08.2018 №649.

Зокрема, ГУ проведено розрахунок розміру пенсії стягувача, який станом на 07.10.2017 (01.11.2017) склав -10740 на підставі довідки в/ч НОМЕР_1 від 03.05.2018 №232 та донараховано стягувачу кошти в сумі 45141, 23 грн. за період з 07.10.2018 по травень 2019. Сума доплати з 11 квітня (з дати набрання рішенням законної сили) по 31 травня 2019 року у сумі 2471,42 виплачена основною відомістю в червні, разом з новим розміром пенсії.

Сума заборгованості у розмірі 42 669,81 грн. за період з 07.10.2017 по 10.04.2019 буде виплачена у відповідності до Порядку №649.

Крім того, представник вказав, що на його думку питання встановлення судового контролю у даній справі мало вирішуватись судом при розгляді справи по суті та бути відображено в резолютивній частині рішення. В свою чергу, відповідачем вжито всіх залежних від нього заходів в межах чинного законодавства.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд виходить з наступного.

Оскільки, позивач скористався диспозитивним правом об`єднати різні за своєю суттю заяви (в порядку статті 382 та статті 383 КАС України) в одному зверненні та суд позбавлений процесуальної можливості відокремити у різні провадження заявлені вимоги, суд приходить до висновку розгляд заяви в цілому.

Так, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 07.10.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2018 №232 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримував за останні 24 місяці перед звільненням та з якої були сплачені та нараховані внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Як встановлено з програми «Діловодство спеціалізованого суду» 22.05.2019 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №0240/3626/18-а.

Судом встановлено, що ГУ ПФУ у Вінницькій області листом від 07.08.2020 повідомило позивача про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2019 по справі №0240/3626/18-а, що ГУ ПФУ з 07.10.2017 здійснено перерахунок пенсії позивача. Вказали, що доплату в сумі 2471,42 за період з 11.04.2019 (день набрання рішенням законної сили) по 31.05.2019 нараховано та виплачено в червні 2019 року. Щодо виплати доплати в розмірі 42669,81 грн., нарахованої за період з 07.10.2017 по 10.04.2019 зазначили, що на дату набрання чинності судовим рішенням діяла постанова КМУ №649, тож до зобов`язань, покладених рішенням суду застосовувалась вказана постанова. Зазначили, що згідно витягу з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою реєстраційний номер рішення ВОАС від 12.03.2019 у справі №0240/3626/18-а в реєстрі 45459. Зазначений порядок щодо виплати заборгованості по виконанню судових рішень був чинний до 22.07.2020.

Вказали, що судові рішення, які набрали законної сили, виконуються органами ПФУ відповідно до покладених зобов`язань у встановленому чинним законодавством порядку, а виплату нарахованих коштів в сумі 42669,81 грн. ГУ буде здійснено після виділення коштів з Державного бюджету України.

Разом з тим, в поданій заяві представник позивача (заявника) вказує, що в порушення вимог законодавства щодо строків виплати пенсії відповідач не виплатив позивачу суму перерахованої ним згідно судового рішення пенсії. Крім того вказав, що рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 по справі №640/5248/19 визнано протиправними та нечинними п.1, 2 постанови КМУ №649 від 22.08.2018.

Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

За змістом ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого визначений у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача та застосування приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Як встановлено судом з долучених до матеріалів справи доказів, на виконання рішення ВОАС від 12.03.2019 у справі № 0240/3626/18-а (набрало законної сили 12.04.2019), ГУ ПФУ у Вінницькій області у травні 2019 року проведено перерахунок пенсії з 07.10.2017 та донараховано стягувачу кошти в розмірі 45141,23 грн. за період з 07 жовтня 2017 по травень 2019 року, з яких 247142 грн. виплачено у червні 2019 року разом з новим розміром пенсії. Доплата у сумі 42669,81 грн. виплачуватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Отже, не виконаним рішення ВОАС від 12.03.2019 по справі № 0240/3626/18-а, на час розгляду заяви ОСОБА_2 , залишилось в частині виплати доплати за період з 07.10.2017 по 10.04.2019, в іншій частині рішення є виконаним, здійснений перерахунок та зроблено нарахування для виплати пенсії позивачу.

Суд під час розгляду заяви врахував, що постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 "Питання погашення заборгованості пенсійних виплат за рішеннями суду" (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України № 2262, та членам їх сімей згідно зі ст. 8 відповідного Закону забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно із п.п. 20, 29 ст. 116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Таким чином, нарахована позивачу сума доплати має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. Отже, проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

22.08.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

У п.1 Порядку № 649 зазначено, що цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Згідно із п.3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктом 4 Порядку № 649 визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Відповідно до п.5 Порядку № 649, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Згідно із п.6 Порядку № 649, перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Пунктом 10 Порядку № 649 передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

За таких обставин, суд зауважує, що відповідач при виконанні рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2019, як орган державної влади зобов`язаний був діяти лише в межах чинного законодавства та з врахуванням вимог Порядку № 649.

Оскільки відповідач є територіальним органами виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен враховувати приписи ст.116 Бюджетного кодексу України, які забороняють взяття бюджетних зобов`язань за відсутності відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків за відсутності бюджетних призначень, та Порядку № 649, яким узгоджено механізм забезпечення виконання взятих на себе державою зобов`язань з приписами бюджетного законодавства.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 №20-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за № 1189/3264, затверджено Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, що визначає процедуру функціонування реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. В реєстрі обліковуються рішення, що набрали законної сили та видані після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до підпункту 4 пункту 2.1 розділу II Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження положень про територіальні органи Пенсійного фонду України та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов правління Пенсійного фонду України" від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду.

Повноваження Пенсійного фонду України, як виконавця бюджетних програм, визначаються перш за все ст. 23 Бюджетного Кодексу, а саме: будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

З системного аналізу вищезазначених норм, суд вказує, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого визначений у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

З долучених до матеріалів справи докуметів, судом встановлено, що рішення ВОАС від 12.03.2019, яким зобов`язано виплатити заборгованість позивачу, внесено в реєстр рішень суду за №45459, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Отже, фактично Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області вчинено всі залежні від нього дії по виконанню судового рішення по даній справі, а незгода позивача з характером виконання суб`єктом владних повноважень рішення суду не спростовує сам факт виконання відповідачем свого обов`язку щодо проведення перерахунку та виплати пенсії, що узгоджується зі змістом рішення суду.

Аналогічні висновки у подібних правовідносинах викладені у постановах Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 у справі №120/3151/19-а, від 18.05.2020 у справі 3120/2822/19-а.

Таким чином, суд зауважує, що наразі судом не встановлено наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2019 по справі № 0240/3626/18-а.

Крім того, звертаючись до суду в порядку статті 383 КАС України позивач просить визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ, яка полягає у невиконанні рішення ВОАС від 12.03.2019 у справі №0240/3626/18-а та застосуванні при виконанні зазначеного рішення порядку визначеного постановою КМУ від 22.08.2018 №649 "Про питання погашення заборгованості пенсійних виплат за рішенням суду", пункти 1, 2 якої були визнані протиправними та нечинними; заборонити ГУ ПФУ у Вінницькій області застосовувати порядок затверджений постановою КМУ від 22.08.2018 №649 при виплаті суми перерахунку пенсії нарахованої на виконання рішення ВОАС від 12.03.2019 у справі №0240/3626/18-а (ч.2 ст.386 ЦК України).

Виходячи з заявлених вимог у заяві від 17.08.2020 (вх. від 26.08.2020), суд звертає увагу заявника на положеннях статті 383 КАС України, зокрема частиною 6 якої визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Враховуючи обставини даної справи в контексті позиції та аргументів заявника, заперечень боржника, суд зазначає, що за відсутності необхідного бюджетного фінансування, застосування заходів передбачених статтею 249 КАС України, у будь-якому випадку не призведе до досягнення завдань для досягнення яких законодавцем запроваджено інститут судового контролю встановлений статтею 383 КАС України, оскільки не буде сприяти виконанню судового рішення.

Окрема ухвала має на меті зобов`язати особи вчинити дії, яка вона безпідставно та всупереч вимог закону або суду не вчиняє, проте в даному випадку відповідач вчинив залежні від нього дії спрямовані на виконання судового рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви та відсутність підстав для її задоволення в порядку визначеному статтею 383 КАС України.

Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2019 по справі № 0240/3626/18-а, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 372 КАСУ у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Зазначена правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові по справі №235/7638/16-а від 31.07.2018 року.

В ході розгляду поданої заяви суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю, оскільки суб`єктом владних повноважень рішення суду від 12.03.2019 по справі № 0240/3626/18-а фактично виконується, а тому в задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення належить відмовити.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем по справі не вчинено дій, щодо обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, тощо.

Також суд зазначає, що Верховний Суд України неодноразово приходив до висновку (справи № 21-66а14, № 21-199а15, №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а), що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Отже, на момент розгляду вказаної заяви, судом не встановлено свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача.

З огляду на вказане вище, судом не встановлено підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , поданої порядку ст. ст. 382, 383 КАС України по адміністративній справі №120/3626/18-а.

Керуючись ст.ст. 248, 382, 383 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:
Залишити без задоволення заяву представника позивача про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у невиконанні рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2019 в адміністративній справі № 0240/3626/18-а та про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку встановленому статтею 382 КАС України.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Томчук Андрій Валерійович