Справа № 620/3349/19
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
і м е н е м У к р а ї н и
21 грудня 2020 року Чернігів Справа № 620/3349/19
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Непочатих В.О.,
при секретарі Скиді В.А.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду питання щодо розподілу судових витрат у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лосинівський маслосирзавод» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Лосинівський маслосирзавод» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лосинівський маслосирзавод» задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.10.2019 № 0, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 295 884,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 73 971,00 грн., всього у розмірі 369 855,00 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.10.2019 № 0 в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток приватних підприємств за 1 півріччя 2019 року у розмірі 12865 474,00 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.10.2019 № 0 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 98 402,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 49 201,00 грн., всього у розмірі 147 603,00 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.10.2019 № 0 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню, у розмірі 2 399 111,00 грн. та збільшено суму грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 599 777,75 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.10.2019 № 0 в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 228 306,00 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.10.2019 № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за податковим зобов`язанням у розмірі 270 246,20 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 67 561,55 грн., всього на суму 337 807,75 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.10.2019 № 6, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 22 520,52 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 5 630,13 грн., всього на суму 28 150,65 грн. В решті позову відмовлено.

Також, вищевказаним рішенням призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 21.12.2020 та встановлено позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат до 16.12.2020.

11.12.2020 представником позивача було подано суду докази понесених Товариством з обмеженою відповідальністю «Лосинівський маслосирзавод» судових витрат на правничу допомогу в розмірі 89400,00 грн.

Від відповідача до суду надійшли письмові заперечення на заявлену суму відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які мотивовані тим, що розмір витрат є завищеним, не відповідає складності справи, належним чином не обґрунтований та становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, від них до суду надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснювалося.

Згідно із частиною третьою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про продовження розгляду питання щодо розподілу судових витрат без участі представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

В силу частин першої, третьої-п`ятої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Частинами першою та другою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положеннями частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частин четвертої та п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В силу частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 269).

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 89400,00 грн. позивачем надано до суду: копію договору про надання професійної правничої допомоги № 227/2019 від 10.10.2019; акт приймання наданих послуг відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги № 227/2019 від 10.10.2019 з детальним описом наданих послуг від 07.12.2020; рахунки № 277/2019 від 18.12.2019, № 282/2020 від 20.01.2020, № 303/2020 від 06.03.2020, № 382/2020 від 29.10.2020, № 392/2020 від 01.12.2020; платіжні доручення № 1316 від 19.12.2019, № 1600 від 04.02.2020, № 1625 від 13.02.2020, № 1822 від 25.03.2020, № 1831 від 30.03.2020, № 2830 від 02.11.2020, № 2981 від 02.12.2020, з відміткою банківської установи про проведення оплати.

Дослідивши документи та враховуючи предмет спору, суд дійшов висновку, що вартість послуг правового характеру у розмірі 89400,00 грн., що заявлена до стягнення з відповідача, є завищеною в частині часу їх виконання (29,8 год.). Вказані витрати не можна вважати такими, що є «неминучими».

Даний спір не потребував значних затрат часу, який заявлений позивачем, а підготовка цієї справи до розгляду у суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката, зокрема, в частині ознайомлення з документами, підготовки та подання до суду позовної заяви та додатків до неї, ознайомлення з відзивом, підготовки та подання відповіді на нього, підготовки та подання заяви про виклик свідків, підготовки та подання додаткових пояснень та заперечень.

Враховуючи наведене, визначаючись із обґрунтованістю заявлених витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є не співмірна з обсягом виконаних робіт та витраченим часом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, виходячи із конкретних обставин справи, суд вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 29000,00 грн.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладені положення Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лосинівський маслосирзавод» були задоволені частково, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лосинівський маслосирзавод» понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 29000,00 грн. та судового збору у розмірі 19210,00 грн.

Керуючись статтями 134, 139, 143, 241-243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лосинівський маслосирзавод» (вул. Київська, буд. 9, смт. Лосинівка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16663, ) понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 29000,00 грн. та судовий збір у розмірі 19210,00 грн.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.12.2020.

Суддя В.О. Непочатих