Справа № 640/7674/20
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року м. Київ № 640/7674/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головне управління Держгеокадастру у Київській області
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач та/або ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - відповідач) та просить суд:

- визнати бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Київській області щодо порушення строку розгляду клопотання від 06.11.2019 року ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,1200 га, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області видати належним чином оформлений наказ щодо розгляду клопотання від 06.11.2019 року ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,1200 га, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області під час розгляду клопотання від 06.11.2019 року та прийняття наказу від 09.12.2019 року №10-9672/15-19-сг не в повній мірі з`ясовано обставини щодо не віднесення земельної ділянки до земель комунальної власності, а також проігноровано норми чинного законодавства, у тому числі щодо строків розгляду такого клопотання.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній вказує про відсутність ознак бездіяльності в частині розгляду поданого позивачем клопотання, вказує, що ним прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень, що, в свою чергу виключає наявність підстав для задоволення позовних вимог. Окрім цього, представник відповідача вказує, що надані представником позивача документи щодо понесених витрат на правничу допомогу не стосуються даної адміністративної справи.

В свою чергу, представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, де останній посилаючись на Закон України «Про звернення громадян» наполягає на порушенні відповідачем строків розгляду клопотання позивача.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд звертає увагу на наступне.

06.11.2019 року позивачем відповідно до статей 118, 121 Земельного кодексу України подано клопотання до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,1200 га, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (тут і надалі - клопотання). Зазначене клопотання отримано відповідачем 07.11.2019 року.

За наслідком розгляду клопотання ОСОБА_1 відповідно до статей 151, 116, 118, 122 Земельного кодексу України, Положення про Головне управління Держгеокадастру у Київській області, затвердженого наказом Дергеокадастру від 12.11.2019 року №285 Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області прийнято наказ від 09.12.2019 року №10-9672/15-19-сг «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», у відповідності до якого відмолено громадянину ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 0,1200 га, із цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, з підстав, що бажана до відведення у власність земельна ділянка належить до земель комунальної власності (далі - Наказ від 09.12.2019 року).

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно з частиною 1 статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності до частини 1 статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Положеннями частини 6 статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Разом з цим, частина 7 статті 118 ЗК України передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 ст. 118 ЗК України).

Аналіз наведеного дає суду підстави дійти до висновку відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу має розглянути клопотання громадянина у місячний строк прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні.

Як вже було вказано судом вище клопотання надійшло до відповідача 07.11.2019 року, рішення за наслідком розгляду останнього прийнято 09.12.2019 року.

Таким чином, з урахуванням положень частини 7 статті 118 ЗК України кінцевим строком для розгляду відповідачем відповідного клопотання є 07.12.2019 року, який, в свою чергу є вихідним днем, як і 08.12.2019 року, а відтак кінцевим строком розгляду останнього є 09.12.2019 рік.

Між тим, позивач у позовній заяві вказує, що хоча його клопотання й було розглянуто 09.12.2019 року, проте, з урахуванням положень Закону України «Про звернення громадян» не було надіслано йому в межах строків Закону України «Про звернення громадян».

Суд оцінюючи вказані доводи, звертає увагу, що клопотання позивачем подавалось в рамках Земельного кодексу України, яким встановлено місячний строк на прийняття рішення про надання довозу або відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, а не порядку Закону України «Про звернення громадян».

При цьому, при вирішенні спору суд враховує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Аналогічний правовий підхід застосовано в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі №342/157/17.

В даному випадку, суд наголошує, що відповідачем прийнято Наказ від 09.12.2019 року, яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою, тобто клопотання є розглянутим, рішення суб`єктом владних повноважень прийнято, а відтак відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Київській області щодо порушення строку розгляду клопотання від 06.11.2019 року ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,1200 га, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Окрім цього, у зв`язку із прийняттям відповідачем Наказу від 09.12.2019 року, яким відмовлено позивачу у наданні дозволу позивачу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва орієнтовною площею 0,1200 га, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача вчинити дії щодо його прийняття.

Суд наголошує, що у випадку незгоди із вказаним наказом позивач не позбавлений можливості оскаржити його в судовому порядку. Натомість, предметом розгляду даної адміністративної справи не є наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 09.12.2019 року №10-9672/15-19-сг «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою».

Водночас, суд відмічає, що у позовній заяві ОСОБА_1 наводить обгрунтування щодо підстав відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, однак у позовних вимогах вимогу щодо оскарження такого наказу не заявлено. На думку суду, оцінка таких доводів має надаватися судом при вирішенні питання щодо правомірності/неправомірності наказу про відмову у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою.

Таким чином, зважаючи на те, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 09.12.2019 року №10-9672/15-19-сг «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» не є предметом розгляду даної адміністративної справи, суд не вбачає підстав для надання оцінки правомірності/не правомірності підстав прийняття останнього.

При цьому, суд не вбачає підстав для виходу за межі позовних вимог, оскільки такий вихід фактично зумовлює зміну предмету адміністративного позову.

З у рахуванням наведеного, адміністративну справу вирішено судом в межах предмету позову та в ході розгляду справи не встановлено правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в цілому.

Оскільки адміністративний позов не підлягає до задоволення, то відсутні підстави для стягнення на користь позивача понесених ним витрат по сплаті судового збору та розгляду клопотання про розподіл витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, б. 3/14, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева