Справа № 420/7390/20
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7390/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

суддя - Бутенко А.В.,

секретарь судового засідання - Сініцин А.С.,

за участю сторін:

представник позивача Осадча І.А.,

представника відповідача Мікуліна Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 34) про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому, з урахування заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 52-63 т. 1), позивачка просить суд:

- Визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) № 28-дв від 16 червня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1 , заступника начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих в межах їхніх повноважень;

- Визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) № 29-дв від 16 червня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1 , заступника начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих в межах їхніх повноважень;

- Визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) № 30-дв від 16 червня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1 , заступника начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих в межах їхніх повноважень;

- Визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) № 31-дв від 16 червня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1 , заступника начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих в межах їхніх повноважень;

- Визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) № 32-дв від 16 червня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність на ОСОБА_1 , заступника начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих в межах їхніх повноважень;

- Визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №53-дв від 04 серпня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1 , заступника начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих в межах їхніх повноважень;

- Визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №54-дв від 04 серпня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1 , заступника начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих в межах їхніх повноважень;

- Визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №55-дв від 04 серпня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1 , заступника начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих в межах їхніх повноважень;

- Визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №56-дв від 04 серпня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1 , заступника начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих в межах їхніх повноважень;

- Визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №57-дв від 04 серпня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1 , заступника начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих в межах їхніх повноважень;

- Визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №58-дв від 04 серпня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1 , заступника начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих в межах їхніх повноважень;

- Визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №59-дв від 04 серпня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність на ОСОБА_1 , заступника начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих в межах їхніх повноважень.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що накази Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №№28-дв, 29-дв, 30-дв, 31-дв від 16 червня 2020 року та №№53-дв, 54-дв, 55-дв, 56-дв, 57-дв, 58-дв від 04 серпня 2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 та накладення на неї дисциплінарних стягнень у вигляді доган та накази №32-дв від 16 червня 2020 року №59-дв від 04 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідальність протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки її позбавлено можливості ознайомлення з матеріалами дисциплінарних справ та підготування повних пояснень щодо обставин, які є підставами для порушення дисциплінарних проваджень, відповідачем порушено шестимісячний строк притягнення до відповідальності, здійснено дисциплінарні провадження у період перебування на лікарняному з 25.06.2020 року по 31.07.2020 року включно.

17.09.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 131-159 т. 1) та від 02.11.2020 відзив на позовну заяву в частині збільшення позовних вимог (а.с. 37-74 т. 4), в яких представник зазначає, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, державний службовець може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності з накладенням суб`єктом призначення або керівником державної служби на такого державного службовця дисциплінарного стягнення.

Відповідачем об`єктивно та повно встановлені всі обставини вчинення дисциплінарних проступків, враховано обставин, що пом`якшують відповідальність, пояснення державного службовця, які надавались з цього порушення. Відтак, Відповідачем дотримано встановлений Законом України порядок дисциплінарного провадження з визначенням усіх обставин, що підлягають врахуванню суб`єктом призначення під час обрання виду дисциплінарного стягнення.

Оскаржені накази Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №№28-дв, 29-дв, 30-дв , 31-дв, 32-дв від 16 червня 2020 року та №№53-дв, 54-дв, 55-дв, 56-дв, 57-дв, 58-дв, 59-дв від 04 серпня 2020 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » прийняті обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин справи, що мають значення для прийняття рішення.

Відтак позовні вимоги ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо визнання цього наказів протиправними та їх скасування є необґрунтованими та безпідставними, не доведеними, а отже такими, що не підлягають задоволенню.

Заяви та клопотання сторін

21.09.2020 року від представника відповідача надійшли пояснення щодо заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 109-115 т. 1).

05.10.2020 року від представника відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності (а.с. 179-188 т. 6).

07.10.2020 року від представника позивача надійшли заперечення на пояснення щодо заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 18-20 т. 4).

02.11.2020 року та 24.11.2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 140-141, 151 т. 6).

27.11.2020 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову (а.с. 157-160 т. 6).

02.12.2020 року від представника позивача надійшли заперечення на заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 190-193 т. 6).

02.12.2020 року від представника відповідача надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову.

Інших заяв чи клопотань від сторін, до суду не надходило.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 10.08.2020 року відкрито провадження у справі №420/7390/20 у порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 04.11.2020 року задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 02.12.2020 року відмовлено в задоволені клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Інші процесуальні дії судом не вчинялись.

Представник позивачки в судовому засіданні 08.12.2020 року підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні 08.12.2020 року заперечувала щодо задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві на позов.

Обставини справи.

Судом встановлено, наказами Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №№28-дв, 29-дв, 30-дв, 31-дв від 16 червня 2020 року та №№53-дв, 54-дв, 55-дв, 56-дв, 57-дв, 58-дв від 04 серпня 2020 року, ОСОБА_1 , заступника начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих в межах їхніх повноважень, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у вигляді догани та наказами №32-дв від 16 червня 2020 року, №59-дв від 04 серпня 2020 року, притягнуто до дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Вважаючи протиправними зазначені накази, позивачка звернулась із даним позовом до суду.

Джерела права й акти їх застосування.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 38 Конституції України, громадянам гарантовано рівне право доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Частиною шостою зазначеної статті Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі № 800/301/16).

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначають правовий статус державного службовця, регулюються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015, №889-VIII (надалі - Закон №889-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну службу», державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону Закону №889-VIII, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Згідно частини першої третьої статті 5 Закону №889-VIII, правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 згаданого Закону, державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійна виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Згідно із частиною першою статті 64 Закону № 889-VIII, за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 65 Закону № 889-VIII передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

На підставі пункту 5 частини другої статті 65 вказаного Закону, дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Положеннями частини першої статті 66 Закону № 889-VIII визначено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану. Дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії з питань вищого корпусу державної служби (далі - Комісія), поданням дисциплінарної комісії (частини третя і шоста статті 66 Закону № 889-VIII).

За правилами статті 68 Закону № 889-VIII, дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення. Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В»: зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Згідно із частинами першою, дев`ятою - одинадцятою статті 69 Закону № 889-VIII, для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Відповідно до ч. 1 статті 75 Закону № 889-VIII, перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Частиною 1 статті 74 вказаного Закону передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення (частини перша і друга статті 77 Закону № 889-VIII).

Висновки суду.

З наведених положень Закону № 889-VIII вбачається, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, державний службовець може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності з накладенням суб`єктом призначення або керівником державної служби на такого державного службовця дисциплінарного стягнення.

Суд звертає увагу на постанову Верховного суду України № 21-8а15 від 17.02.2015, в якій зазначено, що трудове законодавство підлягає застосування у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі. Отже до спірних правовідносин має застосовуватись спеціальний закон, який в повному обсязі регулює, питання притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, посилання Позивача в тексті позовної заяви на постанову Верховного суду України від 19.10.2016 року у справі № 6-2801цс15 є безпідставними, оскільки вона стосується застосування ст.149 Кодексу законів про працю України.

Суд зазначає, що статтями 65, 66 Закону України «Про державну службу» чітко визначено вичерпний перелік підстав для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, види стягнень та умови їх застосування.

Судом встановлено, що наказами Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №№28-дв, 29-дв, 30-дв, 31-дв від 16 червня 2020 року та №№53-дв, 54-дв, 55-дв, 56-дв, 57-дв, 58-дв від 04 серпня 2020 року, ОСОБА_1 , заступника начальника Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих в межах їхніх повноважень, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у вигляді догани та наказом № 32-дв від 16 червня 2020 року та №59-дв від 04 серпня 2020 року, притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Позивачка у позові зазначає, що Відповідачем порушено шестимісячний строк притягнення позивача до відповідальності.

Суд з цього приводу зазначає наступне.

Згідно з ч.3 ст. 65 Закону № 889-VIII, державний службовець не може бути притягнутий до дисціплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення.

Так, як вбачається з матеріалів справи, начальнику Відділу при перевірці книги дотримання строків прийняття рішень державними виконавцями Відділу, а саме 13.05.2020, стало відомо про наявність чисельних порушень з боку Позивача. Тобто, саме 13.05.2020 є датою, коли керівник держаної служби дізнався про вчинення дисціплінарного проступку, а отже Відповідачем не порушено строк притягнення Позивача до відповідальності.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 19.08.2020 у справі 308/11935/17.

Також, Позивачка у позові зазначає, що дії Відповідача щодо позбавлення її можливості ознайомлення з матеріалами дисциплінарних справ та підготування повних пояснень щодо обставин, які є підставами для порушення дисциплінарних проваджень є суттєвим порушенням Закону №889, а тому вважає накази Відповідача №28-дв, 29-дв, 30-дв, 31-дв від 16 червня 2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення на неї дисциплінарних стягнень у вигляді доган та наказ 31-дв від 16 червня 2020 року про притягнення її до дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно з п. 4 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1039 (далі Порядок), дисциплінарне провадження розпочинається з моменту прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження.

Згідно з положеннями статті 68 Закону № 889-VIII, дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження) суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.

Судом встановлено, що відповідно до наказів управління юстиції від 26.05.2020 за № 1198-к, від 22.05.2020 за № 1170, від 20.05.2020 за № 1159-к, від 18.05.2020 № 1148-к, від 15.05.2020 № 1141-к «Про здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » порушені відповідні дисциплінарні провадження.

Згідно з п. 31 Порядку, комісія, дисциплінарна комісія запрошує державного службовця на своє засідання для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та пропонує надати таке пояснення у письмовому вигляді.

З повідомлень, які містяться в матеріалах дисціплінарних справ вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено, про те, що на визначені дати та години заплановані засідання Дисціплінарної комісії та запрошено її на засідання.

Вказані повідомлення містять посилання на накази Відповідача за якими розпочаті дисциплінарні провадження щодо Позивачки згідно з п. 4 Порядку, а отже дії Відповідача відповідають нормам чинного Порядку.

Також, в матеріалах дисциплінарних справ за №№ 67, 69, 70, 71, 72 містяться заяви про ознайомлення з матеріалами дисціплінарних справ, у відповідь на які містяться повідомлення Відповідача, що Позивач має можливість ознайомитись з матеріалами дисциплінарних справ у будь-який час в кабінеті 303 Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Таким чином, Відповідачем жодним чином не обмежувалось право Позивача на ознайомлення з матеріалами дисциплінарних справ, а навпаки повідомлено, що вона може ознайомитись в любий зручний час.

Судом встановлено, що окрім заяви про ознайомлення, позивачкою в подальшому не здійснювались активні дії, спрямовані на захист своїх прав, не надано жодних додаткових доказів або пояснень, які б спростовували вчинені дисциплінарні проступки.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах дисциплінарних справ за №№ 67, 69, 70, 71, 72 містяться пояснення позивачки про відмову від надання пояснень по суті (а.с. 135, 203 т.2, а.с. 63, 243, т.3), одже зміст пояснень жодним чином не відповідає тим поясненням, які надаються відповідно до вимог ст. 75 Закону № 889-VIII, а саме: пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисціплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

Судом враховано, що позивачкою, при наданні пояснень із посиланням на ст. 63 Конституції України, не використано право на надання пояснень.

Відповідно до ч.3 ст. 75 Закону № 889-VIII, відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем об`єктивно та повно встановлені всі обставини вчинення дисциплінарних проступків, враховано обставини, що пом`якшують відповідальність, пояснення державного службовця, які надавались, а відтак, Відповідачем дотримано встановлений Законом України порядок дисциплінарного провадження з визначенням усіх обставин, що підлягають врахуванню суб`єктом призначення під час обрання виду дисциплінарного стягнення, а тому оскаржені накази Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №№28-дв, 29-дв, 30-дв, 31-дв, 32-дв від 16 червня 2020 року, є правомірними та не підлягають скасуванню.

Щодо наказів Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №№53-дв, 54-дв, 55-дв, 56-дв, 57-дв, 58-дв від 04 серпня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани та наказу №59-дв від 04 серпня 2020 року, яким притягнуто до дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, суд зазначає наступне.

Як вбачається із позову та підтверджено представницею в судовому засіданні, Позивачка зазначає, що вона перебувала на лікарняному з 25.06.2020 року по 31.07.2020 року включно. Перший робочий день після лікарняного припав на понеділок 03.08.2020 року. Саме у цей день, 03.08.2020 року, ОСОБА_1 дізналась, що відносно неї відкрито ще сім дисциплінарних проваджень. В той же день склала пояснення до семі дисциплінарних проваджень, не будучи ознайомлена з жодним з них.Ці пояснення позивачка надала начальнику Управління юстиції на вимогу голови дисциплінарної комісії 04 серпня 2020 року. В той же день, 04 серпня 2020 року, позивачка отримала відразу сім наказів про накладення на неї дисциплінарних стягнень.

ОСОБА_1 вважає, шо в порушення приписів ст. 75 Закону №889, Відповідачем не надано їй можливість ознайомитись з дисциплінарними провадженнями та зробити копіювання, чим позбавлено права надати обґрунтовані заперечення та пояснення.

Згідно пункту 4 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1039 (далі - Порядок), дисциплінарне провадження розпочинається з моменту прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження.

Згідно з положеннями статті 68 Закону № 889-УІІІ, дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження) суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.

Так, відповідно до наказів управління юстиції від 12.06.2020 за № 1304- к, від 12.06.2020 за № 1305-к, від 12.06.2020 за № 1306-к, від 12.06.2020 № 1307-к, від 12.06.2020 № 1308-к, 12.06.2020 за № 1309-к, від 12.06.2020 № 1303-к «Про здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » порушені відповідні дисциплінарні провадження.

Згідно з пунктом 31 Порядку, комісія, дисциплінарна комісія запрошує державного службовця на своє засідання для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та пропонує надати таке пояснення у письмовому вигляді.

Згідно повідомлень, які містяться в матеріалах дисціплінарних справ вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено, про те, що на визначені дати та години заплановані засідання Дисціплінарної комісії та запрошено її на засідання (додаються в копіях матеріалів дисциплінарних справ).

Наявні в матеріалах справи повідомлення містять посилання на накази Відповідача за якими розпочаті дисциплінарні провадження щодо Позивача згідно з п. 4 Порядку, а отже дії Відповідача також відповідають нормам чинного Порядку.

Також, в матеріалах дисциплінарних справ №№ 83, 84, 85, 86, 87, 88 та 89, містяться заяви на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи з відміткою про ознайомлення Позивачкою 23.06.2020 року (а.с. 168 т.4, а.с. 13,75,128, 184,238 т.5).

Таким чином, Відповідачем жодним чином не обмежувалось право Позивачки на ознайомлення з матеріалами дисциплінарних справ, а навпаки здійснено ознайомлення, що підтверджується матеріалами дисціплінарних справ, та свідчить про те, що Позивачка була обізнана з тим, що відносно неї були відкриті дисціплінарні провадження 23.06.2020 року.

Також, суд враховує, що окрім ознайомлення, Позивачкою в період до початку лікарняного також не здійснювались дії, спрямовані на захист своїх прав, не надано жодних додаткових доказів або пояснень, які б спростовували вчинені дисциплінарні проступки.

Відповідно до ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх виконання.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами Відповідача, що при прийнятті оспорюваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений законом.

Згідно з висновками Верховного суду, викладеними у постанові від 03.06.2020 у справі 464/5990/16-а, правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності.

Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення». Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої процедури його прийняття (правова позиція викладена в постанові ВС від 22.05.2020 у справі 825/2328/16).

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем об`єктивно та повно встановлені всі обставини вчинення дисциплінарних проступків, враховано обставини, що пом`якшують відповідальність, пояснення державного службовця, які надавались, а відтак, Відповідачем дотримано встановлений Законом України порядок дисциплінарного провадження з визначенням усіх обставин, що підлягають врахуванню суб`єктом призначення під час обрання виду дисциплінарного стягнення, тому оскаржені накази Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №№53-дв, 54-дв, 55-дв, 56-дв, 57-дв, 58-дв та 59-дв від 04 серпня 2020 року, також є правомірними та не підлягають скасуванню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 34) про визнання протиправними та скасування наказів відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.12.2020 року.

Суддя Бутенко А.В.

.