Справа № 440/2550/20
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 р.Справа № 440/2550/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТРАНС-ТОРГ" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, повний текст складено 08.07.20 року по справі № 440/2550/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТРАНС-ТОРГ"

до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Торг" (далі позивач, ТОВ "Автотранс-Торг", Товариство) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року:

- № про визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 503751,00 грн., з яких: 403000,08 грн. за податковими зобов`язаннями та 100750,20 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- № про визначення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 5394,52 грн., з яких: 3247,20 грн. за податковими зобов`язаннями, 1884,15 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 263,17 грн. пеня;

- № про визначення грошового зобов`язання з військового збору на суму 449,54 грн., з яких: 270,60 грн. за податковими зобов`язаннями, 157,01 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 21,93 грн. пеня;

- № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 510,00 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 частково задоволено адміністративний позов ТОВ "Автотранс-Торг".

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року:

- № у частині визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 65309,00 грн., зокрема податкове зобов`язання у розмірі 52247,20 грн. та штрафна санкція у розмірі 13061,80 грн.;

- № про визначення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 5394,52 грн., з яких: 3247,20 грн. за податковими зобов`язаннями та 1884,15 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 263,17 грн.;

- № про визначення грошового зобов`язання з військового збору на суму 449,54 грн., з яких: 270,60 грн. за податковими зобов`язаннями та 157,01 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 21,93 грн.;

- № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 510,00 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Автотранс-Торг судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1074,95 грн.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні адміністративного позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині постанову, якою задовольнити позов ТОВ "Автотранс-Торг".

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що є помилковими висновки податкового органу щодо заниження податку на прибуток підприємств по господарських взаємовідносинах із ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 щодо пошуку покупців, оскільки такі господарські взаємовідносини мали реальний характер, підтверджені первинними документами та за результатами їх виконання позивачем здійснено постачання сільськогосподарської продукції третім особам, що свідчить про наявність ділової мети та настання економічного ефекту для господарської діяльності товариства. Звертає увагу, що в акті перевірки зазначено про донарахування податкових зобов`язань лише із ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та не вказано про здійснення таких донарахувань по взаємовідносинах із ОСОБА_5 .

Відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 в частині задоволення позову та прийняти в цій частині постанову, якою у задоволенні позову Товариства відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що проведеною контролюючим органом перевіркою встановлено вчинення позивачем порушень вимог податкового законодавства. Звертає увагу на: заниження доходів позивача за рахунок безоплатного отримання із Селянського (фермерського) господарства "С.Г.М." послуг зберігання зернових культур; ненадання первинних документів на запит податкового органу; не підтвердження позивачем документально витрат, понесених на відрядження працівників позивача, а саме: до авансових звітів працівників підприємства не додано розрахункові документи встановленої форми та змісту (чеки РРО) на підтвердження факту оплати послуг з проживання у готелях.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги ТОВ "Автотранс-Торг" підлягають задоволенню, а вимоги апеляційної скарги Головного управління ДПС у Полтавській області - не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ТОВ "Автотранс-Торг" () зареєстроване як юридична особа та перебуває на податковому обліку. Видами діяльності підприємства за КВЕД є: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний); 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

На підставі наказів ГУ ДПС у Полтавській області №924 від 28.11.2019, №1138 від 19.12.2019 фахівцями контролюючого органу проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ Автотранс-Торг (податковий номер 37061509) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2017 по 30.09.2019, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 30.09.2019.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 09.01.2020 №30/16-31-05-04-14/37061509, яким зафіксовано наступні порушення (т.1 а.с.17-61):

За результатами перевірки встановлено, зокрема, порушення:

- п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 Зобов`язання, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №20 від 31.01.2000, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 Дохід, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999, п.3 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 Загальні вимоги до фінансової звітності, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №73 від 07.02.2013, ч.1 та 5 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п.1.2, п.2.1, п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, абзацу 2 розділу І Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №291 від 30.11.1999, у результаті чого занижено податок на прибуток підприємств на загальну суму 403000,80 грн., у тому числі: за 3 квартал 2017 року в сумі 78706,00 грн.; за 1 квартал 2019 року в сумі 61922,90 грн.; за 2 квартал 2019 року в сумі 217354,00 грн.; за 3 квартал 2019 року в сумі 45018,00 грн.;

- пп.164.2.11 п.164.2 ст.164, пп.170.9.1 п.170.9 ст.170, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, пп.2.11 п.2, пп.3.1, пп.3.2 п.3, пп.7.39, пп.7.41 п.7 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ №637 від 15.12.2004, п.19 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ №148 від 29.12.2017, а саме: не утримання податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 3247,20 грн, у тому числі за жовтень 2018 в сумі 970,20 грн., листопад 2018 в сумі 264,60 грн., лютий 2019 в сумі 374,40 грн., травень 2019 в сумі 93,60 грн., за серпень 2019 в сумі 550,80 грн., за вересень 2019 в сумі 993,60 грн.;

- пп.164.2.11 п.164.2 ст.164, пп.170.9.1 п.170.9 ст.170, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, пп.2.11 п.2, пп.3.1, пп.3.2 п.3, пп.7.39, пп.7.41 п.7 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ №637 від 15.12.2004, п.19 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ №148 від 29.12.2017, а саме: не утримання військового збору у загальній сумі 270,60 грн., у тому числі за жовтень 2018 в сумі 80,85 грн., листопад 2018 в сумі 22,05 грн., лютий 2019 в сумі 31,20 грн., травень 2019 в сумі 7,80 грн., за серпень 2019 в сумі 45,90 грн., за вересень 2019 в сумі 82,80 грн.

09.01.2020 позивачем надано до ГУ ДПС у Полтавській області письмові заперечення на акт перевірки, які залишені без задоволення листом ГУ ДПС у Полтавській області №4796/10/16-31-05-04-21.

На підставі висновків перевірки ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 13 лютого 2020 року № про визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 503751,00 грн., з яких: 403000,08 грн. за податковими зобов`язаннями та 100750,20 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (т.1 а.с.83);

- від 13 лютого 2020 року № про визначення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 5394,52 грн., з яких: 3247,20 грн. за податковими зобов`язаннями, 1884,15 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 263,17 грн. пеня (т.1 а.с.79);

- від 13 лютого 2020 року № про визначення грошового зобов`язання з військового збору на суму 449,54 грн., з яких: 270,60 грн. за податковими зобов`язаннями, 157,01 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 21,93 грн. пеня (т.1 а.с.77);

- від 13 лютого 2020 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 510,00 грн. (т.1 а.с.81).

Зазначені податкові повідомлення-рішення направлені позивачу листом №5497/10/16-31-0-07-21 від 13.02.2020 (т.1 а.с.76).

Не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями, оскаржив їх в адміністративному порядку.

Рішенням ДПС України №13781/16199-00-08-05-01-06 від 17.04.2020 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін (т.1 а.с.62-73).

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ "Автотранс-Торг" звернулося до суду з цим позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з безпідставності тверджень відповідача про безоплатний характер послуг щодо зберігання, сушіння та відвантаження соняшника, оскільки безоплатність передбачає відсутність зустрічного обов`язку у контрагента вчинити дії щодо оплати послуги, у той час як у спірних правовідносинах договір передбачав наявність обов`язку щодо оплати вартості послуг, хоча із відстрочкою платежу на 180 календарних днів.

Чинним законодавством не визначено вичерпного переліку документів, які б могли підтверджувати факт понесення витрат на відрядження, як не визначено і обов`язку платника податків подавати виключно чеки РРО. Необхідним є лише встановлення зі змісту розрахункового документа факту понесення витрат та їх вартості. Із досліджених судом розрахункових документів можливо встановити суб`єкта господарювання, що надавав житло у користування, його адресу, кількість днів такого проживання, вартість проживання та підписи особи відповідальної за проведення розрахункової операції.

Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що позивач не довів існування реального характеру вчинених господарських операцій з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , а також того, що вчинення зазначених операцій було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання обґрунтованої податкової вигоди.

Крім того, суд першої інстанції відмітив, що відсутність конкретизованого переліку документів, що не надано на запит контролюючого органу, суперечить принципу правової визначеності як складової частини принципу верховенства права, а тому не може свідчити про належну правову підставу для застосування штрафних санкцій за ненадання первинних документів.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Предметом оскарження у справі є податкові повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року №, №, №, №.

Підставою для прийняття податковим органом зазначених рішень стали висновки акту перевірки про:

- заниження доходів від будь-якої діяльності за рахунок взаємовідносин із Селянським (фермерським) господарством "С.Г.М.", а саме: безоплатно отримано зберігання зернових культур (т.1 а.с.22-30);

- завищено витрати на збут за рахунок включення до їх складу витрат на придбання інформаційно-консультаційних послуг по закупівлі та реалізації сільськогосподарської продукції у ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_5 (т.1 а.с.30-48);

- не підтверджено документально витрати, понесені на відрядження працівників позивача, а саме: на проживання у готелі (т.1 а.с.53-54, 56, 59);

- ненадання первинних документів на запит податкового органу.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі ПК України) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Положеннями ст.ст.133-142 розділу ІІІ ПК України визначено особливості як визначення платників податку на прибуток, так і визначення об`єкту оподаткування цим податком.

Так, відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ (в редакції, чинній з 01.01.2017) об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі Закон №996) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити, в тому числі, дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З аналізу змісту вказаних норм слідує, що право платника податків на включення сум до податкових зобов`язань та до витрат з податку на прибуток обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти як придбання або продаж цим платником податків товарів, основних фондів, отримання або надання послуг чи робіт, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; так і підтвердження обліковими, розрахунковими документами цих господарських операцій.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності та не можуть бути підставою для збільшення в податковому обліку відповідних сум.

Разом з тим, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

При цьому, колегія суддів враховує, що податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.03.2020 по справі №804/2043/17.

В той же час, відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно із пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. В той же час, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитись збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності. При цьому, із визначеного в ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку. З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. При цьому, економічний ефект не повинен полягати виключно в зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції.

Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 28.05.2020 по справі №826/21979/15.

В той же час слід враховувати, що при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

Однак висновки, викладені в акті перевірки щодо встановлених порушень платником податків, в свою чергу, не є безумовно достовірними, оскільки є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів та не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

З огляду на зазначене, висновки, викладені в акті перевірки, необхідно оцінювати із урахуванням інших доказів у справі, предметом якої є податкові правопорушення, що обґрунтовуються контролюючим органом.

Враховуючи вищевикладене, щодо укладених позивачем із контрагентами договорів колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, у спірні періоди позивач мав господарські правовідносини з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 .

Так, ТОВ Автотранс-Торг (замовник) укладено договори про надання послуг:

- із ФОП ОСОБА_6 (виконавець) - від 25.04.2019 №25/04/19 (т.1 а.с.85-89),

- із ФОП ОСОБА_3 (виконавець) - від 28.02.2019 №28/02/19 (т.1 а.с.101-105),

- із ФОП ОСОБА_2 (виконавець) від 03.06.2019 №03/06/19-2 (т.1 а.с.128-132),

- із ФОП ОСОБА_1 (виконавець) від 03.06.2019 №03/06/19-1 (т.1 а.с.141-145),

- із ФОП ОСОБА_5 (виконавець) від 04.04.2019 №01/04/19 (т.1 а.с.157-161).

Умовами вказаних договорів передбачено, що виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з пошуку покупців та постачальників сільськогосподарських культур, реалізованих замовником. Для цього виконавець здійснює діяльність з пошуку покупців та постачальників, шляхом проведення необхідної роботи, результатом якої має стати здійснення, реалізація та закупівля необхідної кількості сільськогосподарської продукції. Виконавець зобов`язаний організувати пошук підприємства серед юридичних осіб, та фізичних осіб-підприємців, незалежно від форми власності та резидентності, з якими у наступному будуть укладені угоди на реалізацію (продаж) або закупівлю сільськогосподарської продукції замовником.

Забезпечувати своєю діяльністю укладання замовником з контрагентами-підприємствами: замовлення на реалізацію, договору на поставку або інших документів, що дають можливість реалізувати та відвантажити зерно.

Моментом виконання виконавцем зобов`язань з надання послуг з пошуку покупців сільськогосподарських культур за цим договором відносно окремо взятого замовлення на реалізацію або закупівлю, вважається дата, станом на яку настала подія: замовником реалізовано культури згідно замовлення в повному обсязі або замовником закуплено культури згідно замовлення в повному обсязі.

За виконання своїх обов`язків виконавець отримує від замовника винагороду.

Після виконання зобов`язань по цим договорам для отримання винагороди за виконані роботи раз в місяць виконавець зобов`язаний направляти замовнику акт виконаних робіт (відповідної форми, затвердженої сторонами) в двох екземплярах.

Замовник у разі виконання виконавцем своїх зобов`язань згідно договору, виплачує виконавцю належну йому винагороду згідно акту виконаних робіт.

Колегія суддів звертає увагу, що, в подальшому, між ТОВ Автотранс-Торг (замовник) та зазначеними контрагентами-виконавцями було підписано додаткові угоди, якими договори було доповнено:

- пунктом 3.3 в наступній редакції: Винагородою є грошова сума, що складає різницю між вартістю реалізації товару, визначено п.1.5 Договору, та ціною, визначеною Замовником за договором. Винагорода за цим договором сплачується замовником в безготівковій формі виконавцю у строк не пізніше 240 [в деяких додаткових угодах 360] днів з дати надходження грошових коштів на рахунок замовника за реалізований товар. Для обчислення розміру винагороди за основу береться вартість товару, визначена замовником, та вартість фактичної реалізації товару без урахування ПДВ.

- пунктом 3.4 в наступній редакції: Погоджений сторонами розмір винагороди за договором підтверджується у підписаному між ними акті прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

На підтвердження виконання вищевказаними контрагентами господарських зобов`язань щодо пошуку покупців на товар, належний позивачу, ТОВ Автотранс-Торг долучено до матеріалів справи копії відповідних первинних документів.

Зокрема, матеріали справи свідчать, що на виконання договору про надання послуг від 25.04.2019 №25/04/19, укладеного між ТОВ Автотранс-Торг (замовник) та ФОП ОСОБА_6 (виконавець), сторонами укладено додаткову угоду №1 від 13.05.2019 (т.1 а.с.90), якою доповнено розділ 1 Предмет договору пунктом 1.5 в наступній редакції Замовник доручає виконавцю протягом 3 робочих днів з дня укладення цією додаткової угоди надати послуги з пошуку покупця та/або покупців на товар, а саме 1800 тон (+/- 3 (три) %) кукурудзи, урожаю 2018 року, за загальною ціною в 3742 грн без ПДВ за тону за винагороду, визначену цим Договором.

На виконання умов договору та додаткової угоди, сторонами складено акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.05.2019 №05/19-1 (т.1 а.с.91) згідно з яким виконавцем надано послугу з пошуку покупців та постачальників, шляхом проведення необхідної роботи, результатом якої має стати здійснення, реалізація та закупівля необхідної кількості сільськогосподарської продукції. Підприємство, яке знайшов виконавець - ТОВ Українська зерноторгова компанія, кількість с/г продукції в тонах 1800,00, винагорода за 1 тону реалізованої продукції-33,00, загальна винагорода без ПДВ, грн 59400,00 грн.

Надані ФОП ОСОБА_6 послуги оплачені платіжним дорученням №1609 від 21.12.2019 у розмірі 59400,00 грн. (т.1а.с.92).

На виконання договору про надання послуг від 28.02.2019 №28/02/19, укладеного між ТОВ Автотранс-Торг (замовник) та ФОП ОСОБА_3 (виконавець), сторонами 28.02.2019 укладено додаткову угоду №1 (т.1 а.с.106), якою доповнено розділ 1 Предмет договору пунктом 1.5 в наступній редакції Замовник доручає виконавцю протягом 3 робочих днів з дня укладення цією додаткової угоди надати послуги з пошуку покупця та/або покупців на товар, а саме 2200 тон (+/- 3 (три) %) соняшнику, за загальною ціною в 8618 грн без ПДВ за тону за винагороду, визначену цим Договором.

22.03.2019 між ТОВ Автотранс-Торг (замовник) та ФОП ОСОБА_3 (виконавець) укладено додаткову угоду №2 (т.1 а.с.107), якою доповнено розділ 1 Предмет договору пунктом 1.5 в наступній редакції Замовник доручає виконавцю протягом 3 робочих днів з дня укладення цією додаткової угоди надати послуги з пошуку покупця та/або покупців на товар, а саме 1500 тон (+/- 3 (три) %) кукурудзи за загальною ціною в 3525 грн без ПДВ за тону за винагороду, визначену цим Договором.

12.08.2019 між ТОВ Автотранс-Торг (замовник) та ФОП ОСОБА_3 (виконавець) укладено додаткову угоду №3 (т.1 а.с.108), якою доповнено розділ 1 Предмет договору пунктом 1.5 в наступній редакції Замовник доручає виконавцю протягом 3 робочих днів з дня укладення цією додаткової угоди надати послуги з пошуку покупця та/або покупців на товар, а саме 4000 тон (+/- 3 (три) %) кукурудзи за загальною ціною в 8283,32грн без ПДВ за тону за винагороду, визначену цим Договором.

На виконання умов договору та додаткових угод №1 від 28.02.2019, №2 від 22.03.2019 та №3 від 12.08.2019, сторонами складено акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.03.2019 №3/19-1 (т.1 а.с.109), згідно з яким виконавцем надано послугу з пошуку покупців та постачальників, шляхом проведення необхідної роботи, результатом якої має стати здійснення, реалізація та закупівля необхідної кількості сільськогосподарської продукції. Підприємство, яке знайшов виконавець - ТОВ Кернел Трейд, кількість с/г продукції в тонах 2187, винагорода за 1 тону реалізованої продукції-132, загальна винагорода без ПДВ, грн 288684,00 грн. Підприємство, яке знайшов виконавець - ТОВ Кропс Агро Маркет, кількість с/г продукції в тонах 1345, винагорода за 1 тону реалізованої продукції-100, загальна винагорода без ПДВ, грн 134500,00 грн.

Також, сторонами складено акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.08.2019 №330/08/19 (т.1 а.с.110), згідно з яким виконавцем надано послугу з пошуку покупців та постачальників, шляхом проведення необхідної роботи, результатом якої має стати здійснення, реалізація та закупівля необхідної кількості сільськогосподарської продукції. Підприємство, яке знайшов виконавець - ТОВ Кернел Трейд, кількість с/г продукції в тонах 4000, винагорода за 1 тону реалізованої продукції-70, загальна винагорода без ПДВ, грн 280000,00 грн.

Надані ФОП ОСОБА_3 послуги оплачені згідно з платіжними дорученнями №1608 від 21.12.2019 у розмірі 150000,00 грн., №1148 від 12.08.2019 на суму 150000,0 грн., №1235 від 13.08.2019 на суму 150000,00 грн., №1657 від 15.01.2020 на суму 123184,00 грн., №11658 від 16.01.2020 на суму 130000,00 грн. (т.1 а.с.123-127).

На виконання договору про надання послуг від 03.06.2019 №03/06/19-2, укладеного між ТОВ Автотранс-Торг (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець), сторонами 07.06.2019 укладено додаткову угоду №1 (т.1 а.с.133), якою доповнено розділ 1 Предмет договору пунктом 1.5 в наступній редакції Замовник доручає виконавцю протягом 3 робочих днів з дня укладення цією додаткової угоди надати послуги з пошуку покупця та/або покупців на товар, а саме 2000 тон (+/- 3 (три) %) соняшнику за загальною ціною в 8988,33 грн без ПДВ за тону за винагороду, визначену цим Договором.

На виконання умов договору та додаткової угоди, сторонами складено акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.06.2019 №6/19-1 (т.1 а.с.134), згідно з яким виконавцем надано послугу з пошуку покупців та постачальників, шляхом проведення необхідної роботи, результатом якої має стати здійснення, реалізація та закупівля необхідної кількості сільськогосподарської продукції. Підприємство, яке знайшов виконавець - ТОВ Кернел Трейд, кількість с/г продукції в тонах 1899,00, винагорода за 1 тону реалізованої продукції-220,00, загальна винагорода без ПДВ, грн 417780,00 грн.

Надані ФОП ОСОБА_2 послуги оплачені згідно з платіжними дорученнями №1149 від 12.08.2019 у розмірі 150000,00 грн., №1656 від 15.01.2020 на суму 137780,00 грн., №1659 від 17.01.2020 на суму 130000,00 грн. (т.1 а.с.138-140).

На виконання договору про надання послуг від 03.06.2019 №03/06/19-1, укладеного між ТОВ Автотранс-Торг (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець), сторонами 04.06.2019 укладено додаткову угоду №1 (т.1 а.с.146), якою доповнено розділ 1 Предмет договору пунктом 1.5 в наступній редакції Замовник доручає виконавцю протягом 3 робочих днів з дня укладення цієї додаткової угоди надати послуги з пошуку покупця та/або покупців на товар, а саме 2000 тон (+/- 3 (три) %) кукурудзи, урожаю 2018 року за загальною ціною в 3669,5 грн без ПДВ за тону за винагороду, визначену цим Договором.

На виконання умов договору та додаткової угоди, сторонами складено акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.06.2019 №6/19 (т.1 а.с.147), згідно з яким виконавцем надано послугу з пошуку покупців та постачальників, шляхом проведення необхідної роботи, результатом якої має стати здійснення, реалізація та закупівля необхідної кількості сільськогосподарської продукції. Підприємство, яке знайшов виконавець - ТОВ Українська зерноторгова компанія, кількість с/г продукції в тонах 1992,00, винагорода за 1 тону реалізованої продукції-293,00, загальна винагорода без ПДВ, грн 583656,00 грн.

Надані ФОП ОСОБА_1 послуги оплачені згідно з платіжним дорученням №1607 від 21.12.2019 у розмірі 150000,00 грн., №1150 від 12.08.2019 на суму 150000,00 грн., №1670 від 21.01.2020 на суму 148000,00 грн., №1671 від 22.01.2020 на суму 135656,00 грн. (т.1 а.с.153-156).

На виконання договору про надання послуг від 04.04.2019 №01/04/19, укладеного між ТОВ Автотранс-Торг (замовник) та ФОП ОСОБА_5 (виконавець), сторонами 15.04.2019 укладено додаткову угоду №1 (т.1 а.с.162), якою доповнено розділ 1 Предмет договору пунктом 1.5 в наступній редакції Замовник доручає виконавцю протягом 3 робочих днів з дня укладення цією додаткової угоди надати послуги з пошуку покупця та/або покупців на товар, а саме 2500 тон (+/- 3 (три) %) кукурудзи, урожаю 2018 року за загальною ціною в 3830 грн без ПДВ за тону за винагороду, визначену цим Договором.

На виконання умов договору та додаткової угоди, сторонами складено акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.04.2019 №04/19-1 (т.1 а.с.169), згідно з яким виконавцем надано послугу з пошуку покупців та постачальників, шляхом проведення необхідної роботи, результатом якої має стати здійснення, реалізація та закупівля необхідної кількості сільськогосподарської продукції. Підприємство, яке знайшов виконавець - ТОВ Кофко Агрі Ресорсіз Україна, кількість с/г продукції в тонах 2504,00, винагорода за 1 тону реалізованої продукції-45,00, загальна винагорода без ПДВ, грн 112680,00 грн.

Надані ФОП ОСОБА_5 послуги оплачені згідно з платіжним дорученням №1610 від 21.12.2019 у сумі 112680,00 грн. (т.1 а.с.167).

Колегія суддів відмічає, що судовим розглядом не встановлено недостовірності даних в документах, складених при здійсненні цих взаємовідносин.

Податковим органом також не надано достатніх та беззаперечних доказів стосовно того, що первинні документи, складені під час здійснення ТОВ Автотранс-Торг господарських операцій із вказаними контрагентами, містять недостовірні дані. Надані позивачем первинні документи не мають дефектів форми, змісту або походження, які унеможливлюють ідентифікувати відповідні господарські операції, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Також колегія суддів звертає увагу, що системний аналіз положень ст.ст.509, 626-632, 638-647, 655-697, 712, 713 Цивільного кодексу України та ст.ст.3, 6, 42-44, 47, 55, 173, 174, 179-181, 184, 263-267 Господарського кодексу України свідчить, що суб`єкти господарювання мають право укладати господарські договори стосовно купівлі-продажу/постачання сільськогосподарської продукції та визначати зміст таких договорів на умовах самостійного вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, та на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Враховуючи вищевикладене, між ТОВ Автотранс-Торг та його контрагентами-виконавцями, з урахуванням всіх обставин та можливостей виконання сторонами умов договорів, було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов таких договорів, в тому числі стосовно часу здійснення оплати за отримані послуги щодо пошуку покупців.

З огляду на вказане, здійснення позивачем оплати послуг таких контрагентів не одночасно із підписанням відповідних актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), а протягом 240 (360) днів з дати надходження грошових коштів на рахунок замовника за реалізований товар відповідає умовам укладених договорів.

Щодо висновків податкового органу та суду першої інстанції про економічну недоцільність вищезазначених операцій з огляду те, що придбання та реалізація сільськогосподарської продукції контрагентами, яких знайшли ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , відбувалися як до, так і після укладання договорів із вказаними фізичними особами-підприємцями, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, матеріалами справи підтверджено, що акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №05/19-1, складений за результатами надання ФОП ОСОБА_6 послуг з пошуку контрагентів, складено 31.05.2019.

В свою чергу, договір поставки №14/01/АТТ-19 із ТОВ Українська зерноторгова компанія укладено 14.01.2019 (т.1 а.с.93-96).

Проте, договір, укладений 14.01.2019 із ТОВ Українська зерноторгова компанія, не містить положень щодо точної кількості, асортименту та часу здійснення позивачем постачання товарів на користь покупця. При цьому, в даному договорі визначено, що ціна товару, кількість товару, загальна сума вартості кожної окремої партії товару визначається у додатках до цього договору, та є його невід`ємною частиною.

Таким чином, при укладенні даного договору, позивачем та його контрагентом-покупцем не було визначено та передбачено певної ритмічності здійснення поставки товарів, що свідчить про можливість як одноразового постачання, так і укладення для додаткового постачання додаткових угод-додатків до договору.

При цьому слід враховувати, що за умовами договору від 25.04.2019 №25/04/19 та додаткової угоди №1 від 13.05.2019, укладених позивачем із ФОП ОСОБА_6 , виконавець забезпечує своєю діяльністю укладання замовником (ТОВ Автотранс-Торг) з контрагентами-підприємствами не лише нових договорів, а і укладення нових замовлень на реалізацію відповідних товарів.

Зазначене свідчить, що в даному випадку мова йде саме про здійснення постачання позивачем товарів на користь контрагентів-покупців, яке є результатом здійснення контрагентом виконавцем пошуку певного покупця а не лише укладення нового договору постачання.

Більше того, умовами договору від 25.04.2019 №25/04/19 та додаткової угоди №1 від 13.05.2019, укладених позивачем із ФОП ОСОБА_6 , не передбачено обов`язку контрагента-виконавця знайти саме нового покупця товарів.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що додатки № 8, 9, 10, 11, якими визначено номенклатуру продукції, що підлягає постачанню на користь ТОВ Українська зерноторгова компанія, датовані 16.05.2020 (т.1 а.с.97-100).

Таким чином, позивачем підписано як додатки до договору, так і здійснено постачання на їх підставі товарів покупцю вже після замовлення відповідних послуг щодо пошуку покупця контрагентом-виконавцем.

Крім того, колегія суддів враховує, що за умовами договору від 25.04.2019 №25/04/19 та додаткової угоди №1 від 13.05.2019, укладених позивачем із ФОП ОСОБА_6 , моментом виконання виконавцем зобов`язань з надання послуг з пошуку покупців сільськогосподарських культур відносно окремо взятого замовлення на реалізацію або закупівлю, вважається саме дата, станом на яку настала подія, в тому числі, замовником реалізовано сільськогосподарські культури згідно замовлення в повному обсязі.

Щодо акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №3/19-1, складеного 31.03.2019, та акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №330/08/19, складеного 30.08.2019, за результатами надання ФОП ОСОБА_3 послуг з пошуку контрагентів, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Умови договору, укладеного позивачем із ФОП ОСОБА_3 , та умови його виконання є аналогічними умовам договору, укладеного із ФОП ОСОБА_6 .

Як свідчать матеріали справи, за сприяння ФОП ОСОБА_3 позивачем було укладено із ТОВ Кернел Трейд договір поставки №П-1822/8/19 від 28.02.2019 (т.1 а.с.115-117), із ТОВ Кропс Агро Маркет договір купівлі-продажу №250319-кз від 25.03.2019 (т.1 а.с.118-121) та із ТОВ Кернел Трейд договір поставки №П-0321/8/20 від 14.08.2019 (т.1 а.с.111-114).

Зазначене свідчить, що позивачем підписано договори із контрагентами-покупцями вже після замовлення відповідних послуг щодо пошуку покупця контрагентом-виконавцем на підставі договору №28/02/19 від 28.02.2019 та додаткових угод №1 від 28.02.2019, №2 від 22.03.2019 та №3 від 12.08.2019 до нього, укладених із ФОП ОСОБА_3 .

При цьому колегія суддів враховує, що за умовами договору не передбачено обов`язку контрагента-виконавця знайти саме нових покупців товарів. Так само, умови договору не містять заборони на здійснення пошуку покупців товарів позивача серед контрагентів, з якими раніше укладалися подібні договори.

Щодо акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №6/19-1, складеного 30.06.2019 за результатами надання ФОП ОСОБА_2 послуг з пошуку контрагентів, колегія суддів враховує, що умови договору від 03.06.2019 №03/06/19-2 та додаткової угоди №1 від 07.06.2019, укладених позивачем із ФОП ОСОБА_2 , є аналогічними умовам договору, укладеного із ФОП ОСОБА_6 .

За результатами надання ФОП ОСОБА_2 послуг з пошуку контрагентів, позивачем було укладено із ТОВ Кернел Трейд договір поставки від 10.06.2019 №П-2118/8/19 (т.1 а.с.135-137).

Проте, за умовами договору, укладеного із ФОП ОСОБА_2 , не передбачено обов`язку контрагента-виконавця знайти саме нових покупців товарів. Так само, умови договору не містять заборони на здійснення пошуку покупців товарів позивача серед контрагентів, з якими раніше укладалися подібні договори.

Щодо акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №6/19, складеного 30.06.2019 за результатами надання ФОП ОСОБА_1 послуг з пошуку контрагентів, а саме: постачання позивачем товарів на користь ТОВ Українська зерноторгова компанія на підставі договору поставки №14/01/АТТ-19 (т.1 а.с.148-151), укладеного 14.01.2019, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже зазначено вище, договір, укладений 14.01.2019 із ТОВ Українська зерноторгова компанія, не містить положень щодо точної кількості, асортименту та часу здійснення позивачем постачання товарів на користь покупця, не передбачає певної ритмічності здійснення поставки товарів, що свідчить про можливість як одноразового постачання, так і укладення для додаткового постачання додаткових угод-додатків до договору.

При цьому слід враховувати, що умови договору від 03.06.2019 №03/06/19-1 та додаткової угоди №1 від 04.06.2019, укладених позивачем із ФОП ОСОБА_1 , передбачають, що виконавець забезпечує своєю діяльністю укладання замовником (ТОВ Автотранс-Торг) з контрагентами-підприємствами не лише нових договорів, а і укладення нових замовлень на реалізацію відповідних товарів.

Також, умовами договору та додаткової угоди, укладених позивачем із ФОП ОСОБА_1 , не передбачено обов`язку контрагента-виконавця знайти саме нового покупця товарів.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що додаток № 12, яким визначено номенклатуру продукції, що підлягає постачанню на користь ТОВ Українська зерноторгова компанія, датовано 05.06.2019 (т.1 а.с.152).

Таким чином, позивачем підписано як додатки до договору, так і здійснено постачання на їх підставі товарів покупцю вже після замовлення відповідних послуг щодо пошуку покупця контрагентом-виконавцем.

Моментом виконання виконавцем зобов`язань з надання послуг з пошуку покупців сільськогосподарських культур відносно окремо взятого замовлення на реалізацію або закупівлю, вважається саме дата, станом на яку настала подія, в тому числі, замовником реалізовано культури згідно замовлення в повному обсязі.

Щодо акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №04/19-1, складеного 30.04.2019 за результатами надання ФОП ОСОБА_5 послуг з пошуку контрагентів, а саме: постачання позивачем товарів на користь ТОВ Кофко Агрі Ресорсіз Україна на підставі договору поставки №37582 (т.1 а.с.164-166), укладеного 27.04.2019, колегія суддів звертає увагу, що позивачем підписано договір із контрагентом-покупцем вже після замовлення відповідних послуг щодо пошуку покупця на підставі договору від 04.04.2019 №01/04/19 та додаткової угоди №1 від 15.04.2019, укладених із ФОП ОСОБА_5 .

З огляду на встановлені судом обставини та умови укладених позивачем догворів, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем підтверджено отримання послуг щодо пошуку покупців саме після укладення відповідних договорів із контрагентами-виконавцями. Так само, матеріалами справи підтверджено, що договори та замовлення на постачання товарів у вигляді нових додатків до договорів укладалися позивачем із контрагентами-покупцями вже після надання контрагентам-виконавцям відповідного замовлення про пошук таких покупців.

Колегія суддів звертає увагу, що умовами договорів, укладених позивачем (замовник) із контрагентами-виконавцями (ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 ), не було передбачено обов`язку виконавців надавати замовнику інформацію, дані, звіти, записи, кореспонденцію, замітки тощо, здійснені та отримані виконавцями під час виконання договорів про надання послуг щодо пошуку контрагентів-покупців. Крім того, умовами договорів та додаткових угод до них безпосередньо передбачено складання актів виконаних робіт (наданих послуг) після виконання зобов`язань по договорам для отримання винагороди за виконані роботи раз в місяць, що свідчить про відсутність обов`язку виконавця включати до таких актів інформацію та відомості про потенційних контрагентів, договори постачання з якими позивачем не укладалися.

При цьому колегія суддів враховує, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які мають складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції.

Разом з тим, колегія суддів відмічає, що податковим органом під час проведення перевірки не ставиться під сумнів факт укладення та реальність здійснення позивачем господарських операцій із третіми особами покупцями відповідних товарів.

Таким чином, податковим органом не ставиться під сумнів економічний ефект, отриманий позивачем від продажу відповідних товарів та, як наслідок, отримання позивачем певного прибутку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог ТОВ Автотранс-Торг в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року № у частині визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 438442,00 грн., в тому числі: за податковими зобов`язаннями у розмірі 350752,88 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 87688,40 грн.

Щодо встановленого податковим органом порушення ТОВ Автотранс-Торг податкового законодавства щодо заниження податку на прибуток підприємств за 3 квартал 2017 року в сумі 52247,20 грн. на підставі висновку про безоплатне отримання позивачем послуг зберігання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп14.1.13 п.14.1 ст.14 ПК України безоплатно наданими товарами, роботами, послугами є: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Таким чином, послуги мають безоплатний характер лише у разі якщо останні надаються без висування вимоги щодо компенсації їх вартості, у іншому випадку вони є оплатними.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ Автотранс-Торг (поклажодавець) та СФГ С.Г.М. (зберігач) укладено договір складського зберігання зерна №26/09/17 від 26.09.2017 (т.1 а.с.177-178), відповідно до умов якого поклажодавець, передає, зберігач приймає за плату на складське зберігання сільськогосподарську продукцію та надає інші платні послуги (сушіння, очищення, інше) з подальшим поверненням (відвантаженням) продукції поклажодавцю на умовах визначених цим договором.

26.09.2017 сторонами укладено додаткову угоду №1 (т.1 а.с.179), якою розділ 1 Договору доповнено пунктами 1.2.1 та 1.2.2 в наступній редакції: Розмір плати з послуги складського зберігання зерна кукурудзи становить: 1,3693 грн 1т/доба, розмір плати з послуги навантаження на автотранспорт зерна кукурудзи становить: 100 грн за 1 т, розмір плати з послуги сушки зерна кукурудзи становить 68,9167 за 1 т.

Розмір плати з послуги складського зберігання зерна соняшника становить:0,01 грн 1т/доба, розмір плати з послуги навантаження на автотранспорт зерна соняшника становить 20 грн за 1т, розмір плати з послуги сушки зерна соняшника становить 10 грн за 1 т..

Отже, сторони передбачили плату за надання послуг по зберіганню, сушінню та відвантаженню як соняшника, так і кукурудзи.

На підтвердження виконання господарської операції позивачем надано копії складських квитанцій (т.1 а.с.180-186, 196-198) та актів наданих послуг (т.1 а.с.204-207, 211, 213)

Зазначеними первинними документами підтверджується як приймання товарним складом на зберігання зерна соняшника, так і надання послуг по зберіганню, сушінню та відвантаженню кукурудзи, а також встановлення плати за такі послуги. При цьому, зміст актів наданих послуг дає можливість виокремити вартість цих послуг окремо щодо соняшника та кукурудзи.

Умовами договору передбачено здійснення оплати вартості послуг зберігання з відстрочкою платежу на 180 календарних днів.

На підтвердження здійснення оплати наданих послуг по зберіганню соняшника, позивачем долучено до матеріалів справи копії рахунків на оплату № 4, 5 від 28.02.2020, № 8, 9 від 04.05.2020 та платіжних доручень № 1944, 1945 від 14.05.2020 (т.1 а.с.208-210, 212, 214-215).

Разом з тим, відповідачем не надано доказів на підтвердження нездійснення фактичної оплати отриманих позивачем від СФГ С.Г.М. (зберігач) послуг.

При цьому, колегія суддів враховує, що визначення ціни договору є складовою частиною принципу свободи договору та передбачає право сторін на вільне волевиявлення щодо її встановлення, у тому числі визначення порядку оплати товарів (робіт, послуг).

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ТОВ Автотранс-Торг в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року № у частині визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 65309,00 грн., в тому числі: за податковими зобов`язаннями у розмірі 52247,20 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 13061,80 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 510,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.121.1 ст.121 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягне за собою застосування штрафних санкцій у розмірі 510,00 грн.

Згідно із пп.20.1.2 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи, визначені пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 цього Кодексу, мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Відповідно до п.85.1 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно із п.п.85.4, 85.6 ст.85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки. У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Відповідно до п.73.3 ст.73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що обов`язок платника податків надати інформацію та документи, пов`язані із предметом перевірки виникає лише у разі надання належним чином оформленого запиту контролюючого органу, який відповідає вимогам пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України.

Разом з тим у разі ненадання, на думку контролюючого органу, усіх необхідних документів, що запитувалися, у податкового органу виникає обов`язок скласти акт відмови, що засвідчує факт такої відмови із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати.

Матеріалами справи підтверджено, що фахівцями контролюючого органу складено акти від 26.12.2019 та від 27.12.2019 про відмову від підпису посадовими особами ТОВ Автотранс-Торг в отриманні запиту про надання пояснень та копій первинних документів, а також про ненадання пояснень та копій первинних документів.

Зі змісту цих актів вбачається, що посадовими особами ТОВ Автотранс-Торг було отримано нарочно запити №1 від 26.12.2019 та №1 від 27.12.2019 про надання пояснень та копій первинних документів, але не вчинено підпис про їх отримання.

Проте, станом на 17 год 00 хв 27.12.2019 (останній день проведення перевірки) посадовими особами ТОВ Автотранс-Торг не було надано пояснення та копії первинних документів, які були зазначені у запитах ГУ ДПС у Полтавській області №1 від 26.12.2019 та №1 від 27.12.2019.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу. що із копій актів від 26.12.2019 та від 27.12.2019 неможливо встановити конкретний перелік документів, що не надано позивачем з посиланням на їх реквізити.

При цьому слід враховувати, що відсутність конкретизованого переліку документів, які не надано на запит контролюючого органу, суперечить принципу правової визначеності та позбавляє суд можливості встановити правомірність застосування суб`єктом владних повноважень до позивача штрафних санкцій за ненадання певних документів.

Враховуючи, що відповідачем не доведено достатніми та беззаперечними доказами факт ненадання позивачем контролюючому органу певних документів, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року №.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 13 лютого 2020 року № та №, прийнятих на підставі висновку податкового органу про не підтвердження позивачем витрат, понесених на відрядження працівників, а саме: на проживання у готелі,

Колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп.164.2.11 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до пункту 170.9 статті 170 цього Кодексу.

Згідно із пп.170.9.1 п.170.9 ст.170 ПК України не є доходом платника податку - фізичної особи, яка перебуває у трудових відносинах із своїм роботодавцем або є членом керівних органів підприємств, установ, організацій, сума відшкодованих йому у встановленому законодавством порядку витрат на відрядження в межах фактичних витрат, а саме, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в`їзд (віз), обов`язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов`язані з правилами в`їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв`язку із здійсненням таких витрат.

Зазначені в абзаці другому цього підпункту витрати не є об`єктом оподаткування цим податком лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона, якщо його обов`язковість передбачена правилами перевезення на відповідному виді транспорту, та розрахункових документів про їх придбання за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо. Будь-які витрати на відрядження не включаються до оподатковуваного доходу платника податку за наявності документів, що підтверджують зв`язок такого відрядження з господарською діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає, зокрема (але не виключно) таких: запрошень сторони, що приймає, діяльність якої збігається з діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає; укладеного договору чи контракту; інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документів, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає.

Відповідно до пункту 14 розділу 1 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №59 від 13.03.1998 (у редакції наказу №362 від 17.03.2011) (далі Інструкція №59), підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України, а також документи, визначені цією Інструкцією. У разі відрядження за кордон підтвердні документи, що засвідчують вартість понесених за кордоном у зв`язку з таким відрядженням витрат, оформлюються згідно із законодавством відповідної держави.

Згідно із пунктом 12 розділу 1 Інструкції №59 витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат, а саме: транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона, якщо його обов`язковість передбачена правилами перевезення на відповідному виді транспорту, та розрахункових документів про їх придбання за всіма видами транспорту, в тому числі на чартерні рейси; рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого працівника, в тому числі бронювання місць у місцях проживання; страхових полісів тощо. Витрати, понесені у зв`язку з відрядженням, що не підтверджені відповідними документами (крім добових витрат), працівникові не відшкодовуються.

Відповідно до ст.2 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг розрахунковий документ це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Отже, чинним законодавством не визначено вичерпного переліку документів, які б могли підтверджувати факт понесення витрат на відрядження. Разом з тим ключовим є питання можливості встановлення з їх змісту факту понесення витрат та вартості таких витрат.

Колегія суддів звертає увагу, що на підтвердження здійснення витрат на відрядження працівників позивачем долучено до матеріалів справи подані Товариству працівниками Мордіком А.А., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, до яких додано квитанції, квитанції до прибуткових касових ордерів, рахунки (т.1 а.с.216-257).

Зміст зазначених документів підтверджує витрати на проживання працівників позивача у готелі, оскільки законодавчо не визначено вичерпного переліку документів, які б могли підтверджувати факт понесення витрат на відрядження, як не визначено і обов`язку платника податків подавати виключно чеки РРО. Необхідним є лише встановлення зі змісту розрахункового документа факту понесення витрат та їх вартості.

При цьому. із долучених позивачем копій розрахункових документів можливо встановити як суб`єкта господарювання, що надавав житло у користування, так і його адресу, кількість днів такого проживання, вартість проживання та підписи осіб, відповідальних за проведення розрахункових операцій.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість висновків податкового органу, які стали підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень від 13 лютого 2020 року № та №.

Додатково колегія суддів звертає увагу, що контролюючим органом не наведено достатніх та беззаперечних доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені належними документами, а також не представлено доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. Також, не подано відповідачем доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків, не наведено доводів щодо здійснення позивачем операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог ТОВ Автотранс-Торг у повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у Полтавській не спростовують висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ТОВ "Автотранс-Торг".

В той же час, доводи ТОВ "Автотранс-Торг" спростовують висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із пп.1, 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ "Автотранс-Торг" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року № у частині визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 438442,00 грн., в тому числі: за податковими зобов`язаннями у розмірі 350752,88 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 87688,40 грн., з прийняттям в цій частині постанови про задоволення позову ТОВ "Автотранс-Торг".

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ "Автотранс-Торг" було сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 7651,58 грн. (т.1 а.с.16).

Враховуючи задоволення апеляційної скарги позивача та, як наслідок, задоволення позовних вимог ТОВ "Автотранс-Торг" у повному обсязі, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ТОВ "Автотранс-Торг" підлягає сума сплаченого судового збору у розмірі 7651 (сім тисяч шістсот п`ятдесят одна) грн. 58 коп.

Керуючись ст.ст.139, 245, 246, 250, 315, 316, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОТРАНС-ТОРГ" задовольнити.

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року по справі № 440/2550/20 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Торг" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Прийняти в цій частині постанову, якою задовольнити позов товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Торг".

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13 лютого 2020 року № у частині визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 438442,00 грн., в тому числі: за податковими зобов`язаннями у розмірі 350752,88 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 87688,40 грн.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 440/2550/20 в частині визначення розміру судового збору змінити, а саме: стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Торг" суму сплаченого судового збору у розмірі 7651 (сім тисяч шістсот п`ятдесят одна) грн. 58 коп.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 440/2550/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді Я.М. Макаренко З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 21.12.2020 року