Справа № 420/12183/20
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови, листом №8338-8140/5-02/8-1500/20 від 15 вересня 2020 року, ОСОБА_1 , у нарахуванні та виплати суми компенсації втрати частини доходів, за період з 24 лютого 2005 року по 29 лютого 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої мною пенсії в розмірі 137677,98 грн. та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , суму компенсації втрати частини доходів, за період з 24 лютого 2005 року по 29 лютого 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 137677,98 грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 22 січня 2015 року по справі №2-а-31/10/1509, було виплачено 137677,98 грн., що є донарахованою за період з 24 лютого 2005 року по 22 липня 2011 року сумою недоотриманої ОСОБА_1 , пенсії. З огляду на виплату позивачеві зазначених 137677,98 грн. лише в березні 2020 року, затримка виплати, складає 180 календарних місяців (з 24 лютого 2005 року по 29 лютого 2020 року). Отримання позивачем суми недоотриманої пенсії у розмірі 137677,98 грн. підтверджується, відомістю №1/15575 від 19 березня 2020 року, в який зазначено, що йому нараховано для виплати грошову суму у розмірі 137677,98 грн. та листом ГУ ПФУ №8338-8140/5-02/8-1500/20 від 15 вересня 2020 року, в якому ГУ ПФУ зазначає, що грошову суму у розмірі 137677,98 грн. виплачено в березні поточного року. З огляду на зазначене, позивач вважає, що у відповідності із положеннями Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», я він має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із затримкою виплати за період з 24 лютого 2005 року по 29 лютого 2020 року, нарахованої та сплаченої мені, у березні 2020 року, суми недоотриманої пенсії у розмірі 137677,98 грн. Та зазначає, що ГУ ПФУ, протиправно відмовило йому у нарахуванні та виплаті компенсації на нарахований, але своєчасно не сплачений дохід у вигляді сум недоотриманої пенсії.

Ухвалою суду від 12.11.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

До суду 01.12.2020 року (вхід. №51101/20) від відповідача надійшов відзив на позову заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що на виконання вказаної постанови суду, ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії як інваліду 2 групи постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, відповідно до ст..ст. 50,54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за період з 24.02.2005 по 22.07.2011 в сумі 222870,20 грн. Оскільки у постанові суду було зазначено здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 24 лютого 2005 року та не вказано про необхідність перераховувати пенсію з подальшим підвищенням прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, ОСОБА_1 у 2017 та 2020 році було переглянуто нараховану суму боргу. В результаті перерахунку сума, нарахована на виконання постанови суду становила 137677,98 грн. та була виплачена позивачу у березні 2020 року. Нараховану на виконання рішення суду було виплачено ОСОБА_1 у березні 2020 року, оскільки виконання зазначених рішень суду здійснювалося відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440. Погашення заборгованості здійснюється органом Казначейства в межах бюджетних асигнувань, визначених Законом Про державний бюджет України на відповідний рік. Отже відповідач вважає, що Головним управлінням своєчасно та в межах діючого законодавства на виконання рішення суду проведено нарахування та виплату боргу ОСОБА_1 , тому підстав для нарахування компенсації втрати частини доходів немає.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 22 січня 2015 року по справі №2-а-31/10/1509 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2011 року в Адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною першою ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської ошіасті здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 24 лютого 2005 року.

Оскільки у постанові суду було зазначено здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 24 лютого 2005 року та не вказано про необхідність перераховувати пенсію з подальшим підвищенням прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, ОСОБА_1 у 2017 та 2020 році було переглянуто нараховану суму боргу. В результаті перерахунку сума, нарахована на виконання постанови суду становила 137677,98 грн. та була виплачена позивачу у березні 2020 року. Вказану підтверджується відомістю №1/15575 від 19 березня 2020 року, та листом ГУ ПФУ №8338-8140/5-02/8-1500/20 від 15 вересня 2020 року.

20 серпня 2020 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просив нарахувати та сплатити йому суму компенсації втрати частини доходів за період з 24 лютого 2005 року по 29 лютого 2020 року.

Листом №8338-8140/Б-02/8-1500/20 від 15.09.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивачу про те, нарахування та виплата сум компенсації на доходи, виплачені за рішенням суду, вищезазначеними нормативно-правовими актами не передбачено. Доплату по перерахунку за період з 24.02.2005 по 22.07.2011 включено в додаткові відомості на виплату пенсій за судовим рішенням: на серпень 2015 року 137677,98 грн та виплачено в березні поточного року.

Враховуючи вищевказане та те, що нарахування та виплата сум пенсії за рішенням суду проведені без порушення умов та термінів виплати, визначених статтею 63 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, частиною 2 статті 72 та статтею 73 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, підстав для нарахування та виплати компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням термінів їх виплати немає.

Позивач не погодився з такими протиправними діями відповідача та звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.ст.1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно із п.3,4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Згідно з ст.3,4, ч.2 ст.6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, який фінансується з державного бюджету.

Таким чином, основною умовою для виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії), допущені, в даному випадку, з вини органу, що призначає і виплачує пенсію. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, а саме добровільно чи на виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2014 року № 21-518а14.

Пункти 1, 2 Порядку відтворюють положення Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив раніше у постановах від 11 липня 2017 року (справа №21-2003а16) та Верховний Суд у постановах від 20 лютого 2018 року (справа № 336/4675/17), від 21 червня 2018 року (№ 523/1124/17), від 03 липня 2018 року (справа № 521/940/17).

Приписами ч. 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Факт не своєчасної виплати пенсії позивачу з вини пенсійного органу підтверджується відомістю №1/15575 від 19 березня 2020 року, та листом ГУ ПФУ №8338-8140/5-02/8-1500/20 від 15 вересня 2020 року.

Таким чином, на отриману позивачем суму недотриманої пенсії у розмірі 137677,98 грн., повинна бути нарахована компенсація за період з 24 лютого 2005 року по 29 лютого 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови, листом №8338-8140/5-02/8-1500/20 від 15 вересня 2020 року, ОСОБА_1 , у нарахуванні та виплати суми компенсації втрати частини доходів, за період з 24 лютого 2005 року по 29 лютого 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої мною пенсії в розмірі 137677,98 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), суму компенсації втрати частини доходів, за період з 24 лютого 2005 року по 29 лютого 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 137677,98 грн.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293,295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.С. Єфіменко

.