Справа № 620/3741/20
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року Чернігів Справа № 620/3741/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зайця О.В.,

за участю секретаря Новик Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Зазимко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просить:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову виконувати обов`язки з перерахунку пенсії на підставі довідки Верховного Суду України про заробітну плату для призначення пенсії державного службовця, переданої до пенсійного органу 26.04.2019 року у відповідності до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/1595/19 від 05.08.2019 р. щодо переведення з пенсії за віком з мотивів збільшення її розміру, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу», як рішення прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області неправомірно;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести перерахунок пенсії з визначенням в рішенні суду окрім номера та дати повторно виданої Верховним Судом України довідки за встановленою формою станом на визначений у ній час-березень 2018 року, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, а саме: довідки Верховного Суду України від 17.03.2020, вих.№1-144/0/8-20, з визначенням вказаних в ній, даних про мої загальні доходи в розмірі 19710,00 грн., з яких 13140,00 грн. -посадовий оклад, надбавка за вислугу років (50%), за стаж державної служби -32 роки (станом на серпень 2006 року, часу переведення на посаду судді) -6570,00 грн.;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області сплатити невиплачену частину пенсії з червня 2020 року, моменту застосування правового підходу, визначеного в листі, за номером 2500-0327-8/23066 з датою видання - 26.06.2020 р., за підписом заступника начальника відділу з питань перерахунків пенсій №1 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області О.Молдожонової.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем протиправно зменшено розмір пенсії при переведенні на пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України ''Про державну службу''.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що пунктом 5 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою № 622, та постановою № 1-3 затверджено форми довідок тільки для призначення, згідно з пунктами 10, 12 розділу XI Закону № 889, пенсії відповідно до статті 37 Закону України № 3723.

Вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

26.04.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії згідно з Законом України «Про державну службу», як особі, що працювала на посаді помічника судді та судді, та має стаж державної служби понад 20 років.

Листом відповіддю від 03.05.2019 № 466/04, з посиланням на протокол № 356 від 03.05.2019, відповідач повідомив, що позивачу відмовлено у призначення пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про державну службу», обґрунтовуючи тим, що з 01.05.2016 посада помічника судді та судді не віднесена до посад державної служби, тобто на момент набранням чинності Закону України № 899-VIII позивач не обіймав посаду державної служби в державному органі та не мав необхідного стажу держслужби.

Вважаючи рішення відповідача протиправними, а своє право порушеним, позивач звернувся із позовом до суду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року у справі № 620/1595/19 (яке набрало законної сили), позов задоволено повністю.

Визнано протиправним рішення Борзнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», що викладено у листі від 03.05.2019 № 466/04 з посиланням на протокол № 356 від 03.05.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу», з 26.04.2019.

Листом (а.с. 13-14) відповідач повідомив позивача, що на виконання рішення суду Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2019 по справі № 620/1595/19 Борзиянським об`єднаним управлінням ПФУ його було переведено з пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' з 06.11.2019 на пенсію за віком відповідно до Закону України ''Про державну службу'' з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданої Верховним судом України.

Зважаючи на те, що в даному рішенні не вказано, яку заробітну плату державного службовця потрібно врахувати для обчислення пенсії при переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України ''Про державну службу'' пенсійну справу приведено у відповідність з 24.06.2020.

Тобто, на виконання рішення суду Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2019 по справі № 620/1595/19 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України ''Про державну службу'' з 26.04.2019 без врахування заробітної плати.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" № 889 - VIII (далі - Закон № 889 - VIII) від 01.05.2016 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частина 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлює, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

У відповідності до частини 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

В матеріалах справи наявна довідка Верховного Суду України про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), видана ОСОБА_1 про те, що він справді працював у Верховному Суді України на посаді помічник судді, у якій зазначено складові заробітної плата та її розмір.

Довідка видана на підставі особових рахунків, платіжних відомостей або інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату за березень місяць 2018 рік.

Аналогічна довідка була надана позивачем до заяви про переведення на інший вид пенсії.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" №44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Також суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд зазначає, що позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України ''Про державну службу'', загальний розмір пенсії становить з 26.04.2019 - 1497,00 грн., з 01.07.2019 - 1564,00 грн., з 01.12.2019 - 1638, 00 грн., з 01.07.2020 - 1712,00 грн., що фактично є мінімальною пенсією в Україні, при цьому ОСОБА_1 має стаж державної служби 32 роки.

Частина 2 ст. 9 КАС України надає суду право вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії з червня 2020 року; зобов`язання поновити виплату пенсії ОСОБА_1 згідно довідки Верховного Суду України наданої до заяви про перерахунок пенсії (тотожну довідці Верховного Суду України від 17.03.2020 № 1-144/0/8-20) та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області сплатити невиплачену частину пенсії ОСОБА_1 з червня 2020 року із врахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 73 КАС України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зважає на те, що в розумінні статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком. Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що рішення суду виконане не буде.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії з червня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 згідно довідки Верховного Суду України наданої до заяви про перерахунок пенсії (тотожну довідці Верховного Суду України від 17.03.2020 № 1-144/0/8-20).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області сплатити невиплачену частину пенсії ОСОБА_1 з червня 2020 року із врахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18 грудня 2020 року.

Суддя О.В. Заяць