Справа № 160/11271/20
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 160/11271/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 (головуючий суддя Бондар М.В.)

в адміністративній справі за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до відповідача Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, звернувся до суду з позовом до відповідача Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), просив:

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Загребельської Д.С. від 18.08.2020 року у виконавчому провадженні ВП №62830647 в частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 21 312грн.

Позов обґрунтовано тим, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 року у справі №160/12275/19, ухваленого суддею Олійником В.М., судом видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання. 18.08.2020 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Загребельською Д.С. відкрито виконавче провадження ВП №62830647 та винесено оскаржувану постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 21 312грн. Позивач зазначає, що в постанові про відкриття виконавчого провадження йому було надано 10-денний строк для добровільного виконання. Також, до суду 06.08.2020 року надійшло клопотання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про роз`яснення судового рішення, що зупиняє перебіг строку, встановленого для виконання судового рішення. Положення Закону України «Про виконавче провадження», що визначають порядок виконання рішень немайнового характеру, які не можуть бути виконані без участі боржника, не передбачають вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення та, як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору, внаслідок чого вважає, що оскаржувана постанова державного виконавця в частині стягнення виконавчого збору у розмірі 21 312грн. є протиправна та має бути скасована.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Загребельської Д.С. від 18.08.2020 року у виконавчому провадженні ВП №62830647 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 21312 грн.

Присуджено на користь Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) судові витрати у розмірі 2 102 грн.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що під час виконання рішень немайнового характеру державний виконавець фактично надає боржнику строк на добровільне виконання рішення, а у випадку повторного невиконання боржником рішення протягом наданого строку законодавець диференціює подальші дії державного виконавця залежно від участі боржника в процесі виконання рішення. Так, якщо рішення можливо виконати без участі боржника державний виконавець вживає заходів примусового виконання рішення, а якщо рішення неможливо виконати без участі боржника, державний виконавець після надсилання органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, тобто не вживає жодних заходів примусового виконання рішення. Таким чином, положення Закону, що визначають порядок виконання рішень немайнового характеру, які не можуть бути виконані без участі боржника, не передбачають вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення та, як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та винести нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що в силу ч. 4 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих дій про стягнення аліментів). Тому 18.08.2020 року державним виконавцем винесена постанова і про відкриття виконавчого провадження і про стягнення виконавчого збору. Згідно ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної пати з боржника фізичної особи, і в розмірі 4-х мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи. З 01.01.2020 року по 31.08.2020 року мінімальний розмір заробітної плати становить 4723грн., тому розмір виконавчого збору, який повинен сплатити боржник 4 723 х 4 = 18 892грн. При цьому зазначає, що державним виконавцем самостійно встановлено 18.09.2020 року, що при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору було допущено арифметичну помилку, а саме в пункті 1 резолютивної частини постанови зазначено, що стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 21 312грн., однак потрібно стягнути 18 892грн. Абзацом 3 ч. 3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачена можливість виправити допущені помили. Тому 18.09.2020 державним виконавцем виправлено зазначену помилку шляхом винесення постанови про виправлення помилки. Вважає, що вказані обставини не дають підстав для визнання постанови про стягнення виконавчого збору не законною та скасування її. Зазначає, що виконавчий збір не стягується, якщо рішення було виконане до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Оскільки примусове виконання рішення починається з відкриття виконавчого провадження, то боржник зобов`язаний сплатити виконавчий збір. Станом на час відкриття виконавчого провадження (18.08.2020) рішення суду боржником виконано не було.

До апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, доводи якого зводяться до законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Посилається на те, що 06.08.2020 року Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області було направлено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяви про ухвалення додаткового рішення та про роз`яснення судового рішення по справі №160/12275/19. Подана заява про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а також стоку протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання (ч. 4 ст. 254 КАС України). Оскільки суддя ОСОБА_1 перебував у відпустці включно до 30.08.2020 року, то заяви про ухвалення додаткового рішення та про роз`яснення судового рішення по справі №160/12275/19 могли бути розглянуті тільки після виходу судді відпустки (отже як найменше до 30.08.2020 року зупинявся перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а також строк протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання). Рішення у справі №160/12275/19 роз`яснено було лише 14.09.2020 року. При цьому 13.08.2020 року у справі №160/12275/19 був виданий виконавчий лист головою суду ОСОБА_2 , однак у виконавчому листі зроблено помилку щодо видачі виконавчого листа суддею Сліпець Н.Є.

Позивачем до суду апеляційної інстанції також направлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні за участю сторін.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів апеляційної інстанції не знайшла підстав для його задоволення виходячи з наступного.

За правилами частини 6 статті 262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, а також якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, тому відсутні підстави для задоволення клопотання про проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 331 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 року у справі №160/12275/19 (суддя Олійник В.М.) адміністративний позов ОСОБА_3 до відповідача Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено:

- визнано протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_3 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 р., у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-XII, положень Постанови КМУ №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 р. основного розміру пенсії ОСОБА_3 , а саме: посадового окладу, окладу за спеціальне звання, надбавки за вислугу років, 100% надбавки, щомісячної премії 33,3% (вказаних у грошовому атестаті та у довідці про додаткові види грошового забезпечення), надбавки за роботу з таємними документами - 10%, надбавки за виконання особливо важливої роботи - 50%, та премії - 100% (вказаних у довідці про грошове забезпечення для перерахунку пенсії від 15.05.2015 року №102);

- зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області протягом десяти днів підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_3 станом на 05.03.2019 р., у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону №2011-XII та з врахуванням положень Постанови КМУ №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які позивач отримував за останні 24 місяці проходження служби (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а саме: посадового окладу, окладу за спеціальне звання, надбавки за вислугу років, 100% надбавки, щомісячної премії 33,3% (вказаних у грошовому атестаті та у довідці про додаткові види грошового забезпечення), надбавки за роботу з таємними документами - 10%, надбавки за виконання особливо важливої роботи - 50%, премії - 100% (вказаних у довідці про грошове забезпечення для перерахунку пенсії від 15.05.2015 року №102) для проведення з 01.04.2019 р. перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_3 .

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.07.2020 року апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 року у справі №160/12275/19 залишено без змін.

13.08.2020 року головою Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кореневим А.О. видано виконавчий лист у справі №160/12275/19.

Постановою від 18.08.2020 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Загребельською Д.С.:

- відкрито виконавче провадження ВП №62830647 з примусового виконання виконавчого листа №160/12275/19, виданого 13.08.2020 року суддею Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є.;

- зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 днів;

- вирішено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 21312 грн.

18.08.2020 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Загребельською Д.С. у ВП №62830647 з виконання виконавчого листа №160/12275/19, виданого 13.08.2020 року суддею Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 21 312 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закон України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 норми КАС України.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 .

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження (№1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, в своїй діяльності державний виконавець використовує не тільки норми Закону України Про виконавче провадження, а й норми інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Закону України Про виконавче провадження.

Так, частиною першою статті 13 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

В силу ч. 5 ст.26 Закону України Про виконавче провадження (№1404-VIII), виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону.

При цьому, частиною першою статті 27 Закону України Про виконавче провадження (№1404-VIII) визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч.2, 3 ст.27 ЗУ №1404-VIII).

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч. 4 ст.27 ЗУ №1404-VIII).

При цьому, частиною 9 статті 27 Закону України Про виконавче провадження (№1404-VIII) передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини 1 статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною 9 статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом (ч.3 ст.40 Закону №1404-VIII).

Об`єктом рішення немайнового характеру навпаки виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

З аналізу положень ст.63 Закону України Про виконавче провадження (№1404-VIII) вбачається, що рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, є рішенням немайнового характеру, порядок виконання якого встановлений у розділі VIII Закону України Про виконавче провадження.

Рішення немайнового характеру не має ціни, тому розмір виконавчого збору визначається у залежності від суб`єкта боржника з урахуванням положень ст.27 Закону України Про виконавче провадження.

Статтею 10 Закону України Про виконавче провадження (№1404-VIII) передбачені заходи примусового виконання рішень.

При цьому, іншими заходами примусового характеру, що передбачені Законом України Про виконавче провадження , у разі виконання рішення немайнового характеру можуть бути заходи, які передбачені статтями 64-67 Закону №1404-VIII.

При цьому, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є, зокрема, фактичне виконання судового рішення та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Однак, заходами примусового виконання рішень (згідно ст. 10) є :

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Натомість зазначених заходів примусового виконання рішення державним виконавцем не було здійснено.

За своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до виконання рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 року по справі №160/12275/19 є рішенням немайнового характеру.

Статтею 63 Закону України №1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною 2 цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, вищезазначені норми встановлююсь необхідність перевірки виконавцем виконання рішення суду боржником.

При цьому, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.9 ч.1 ст.39 ЗУ №1404-VIII,).

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що положення ст.63 Закону №1404-VIII надають підстави для висновку, що під час виконання рішень немайнового характеру державний виконавець фактично надає боржнику строк на добровільне виконання рішення, а у випадку повторного невиконання боржником рішення протягом наданого строку законодавець диференціює подальші дії державного виконавця залежно від участі боржника в процесі виконання рішення.

Так, якщо рішення можливо виконати без участі боржника державний виконавець вживає заходів примусового виконання рішення, а якщо рішення неможливо виконати без участі боржника, державний виконавець після надсилання органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, тобто не вживає жодних заходів примусового виконання рішення.

Таким чином, положення Закону, що визначають порядок виконання рішень немайнового характеру, які не можуть бути виконані без участі боржника, не передбачають вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення та, як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору.

В силу частини 4 ст. 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а також стоку протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Отже вказана норма передбачає, що подання заява про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а також стоку протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Як наслідок, державний виконавець не мав беззаперечних правових підстав для стягнення сум виконавчого збору до роз`яснення рішення, оскільки невиконання зазначеної норми та прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження та стягнення сум виконавчого збору до роз`яснення рішення суду, порушує право учасників справи виконати рішення суду без примусового виконання (у добровільному порядку), а саме після роз`яснення рішення суду.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що 06.08.2020 року Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області було направлено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяви про ухвалення додаткового рішення та про роз`яснення судового рішення по справі №160/12275/19.

Оскільки в силу частини 4 ст. 254 КАС України подання заява про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а також стоку протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання, державний виконавець був позбавлений права прийняти постанову про стягнення виконавчого збору до роз`яснення рішення суду, оскільки сторони спору не позбавлені права після роз`яснення рішення суду в добровільному порядку виконати рішення суду до відкриття виконавчого провадження та зокрема не позбавлені права укласти мирову угоду щодо виконання такого рішення.

Однак дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та прийняття постанови про стягнення виконавчого збору позбавили учасників справи вчинити дії (після роз`яснення рішення суду) щодо добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження та, зокрема, укласти мирову угоду щодо виконання такого рішення.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що суддя, в провадження якого знаходилася справа №160/12275/19 та ухвалено рішення ( ОСОБА_1 ) перебував у відпустці включно до 30.08.2020 року.

Зазначені обставини справи дають підстави для висновку, що заяви Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 06.08.2020 року про ухвалення додаткового рішення та про роз`яснення судового рішення по справі №160/12275/19 могли бути розглянуті тільки після виходу судді з відпустки.

Таким чином, щонайменше до 31.08.2020 року зупинявся перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а також строк протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання (що відповідає ч. 4 ст. 254 КАС).

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що рішення у справі №160/12275/19 було роз`яснено лише 14.09.2020 року.

Отже, лише після 14.09.2020 року державний виконавець мав правові підстави для прийняття постанови щодо примусового виконання рішення суду та стягнення виконавчого збору.

Натомість державний виконавець прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору 18.08.2020 року, що не узгоджується з приписами частини 4 ст. 254 КАС України.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що 13.08.2020 року у справі №160/12275/19 був виданий виконавчий лист головою суду Кореневим А.О., однак у виконавчому листі зроблено помилку щодо видачі виконавчого листа суддею Сліпець Н.Є.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі 4-х мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи.

Відповідач зазначає, що з 01.01.2020 року по 31.08.2020 року мінімальний розмір заробітної плати становить 4723грн., тому розмір виконавчого збору, який повинен сплатити боржник: 4 723 х 4 = 18 892грн.

Відповідач також зазначає, що ним самостійно встановлено 18.09.2020 року, що при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору було допущено арифметичну помилку, а саме в пункті 1 резолютивної частини постанови зазначено, що стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 21 312грн., однак потрібно стягнути 18 892грн.

Оскільки абзацом 3 ч. 3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачена можливість виправити допущені помили, то державним виконавцем 18.09.2020 виправлено зазначену помилку шляхом винесення постанови про виправлення помилки.

Надаючи оцінку зазначеним обставинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що виправлення описки в постанові про стягнення виконавчого збору не порушує вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Однак, порушення державним виконавцем частини 4 ст. 254 КАС України (згідно якої подання заява про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а також стоку протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання) дає підстави для висновку, що державний виконавець при прийнятті постанови про стягнення виконавчого збору - не діяв у відповідності до норм законодавства України.

Водночас, відповідачем при прийняття зазначеної постанови не надано оцінку розбіжностям у прізвищі судді (Коренев А.О. чи Сліпець Н.Є.), який видав виконавчий лист від 13.08.2020.

В силу ч. 4 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих дій про стягнення аліментів).

Натомість не врахування державним виконавцем частини 4 ст. 254 КАС України не дає підстави для висновку, що державний виконавець при прийнятті постанови про стягнення виконавчого збору - діяв у відповідності до норм законодавства України.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що 28.08.2020 року до відповідача надійшов лист позивача про зупинення виконавчого провадження до розгляду судом по суті заяви від 06.08.2020 року про роз`яснення судового рішення та встановлення способу його виконання.

Однак, 18.09.2020 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Загребельською Д.С. у ВП №62830647 з виконання виконавчого листа №160/12275/19, виданого 13.08.2020 року суддею Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є. винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, якою внесено виправлення в постанову про стягнення виконавчого збору від 18.08.2020 року шляхом виправлення суми виконавчого збору з 21312,00 грн. на 18892,00 грн..

Також слід врахувати, 16.09.2020 року позивачем направлено лист до відповідача Про добровільне виконання рішення суду по справі №160/12275/19.

Слід зазначити, що Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Олійник В.М.) від 15.10.2020 року залишено заяву ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду в справі № 160/12275/19 без задоволення.

У вказаній ухвалі зазначено, що аналіз положень статті 63 Закону України Про виконавче провадження вказує на те, що під час виконання рішень немайнового характеру державний виконавець фактично надає боржнику строк на добровільне виконання рішення, а у випадку повторного невиконання боржником рішення протягом наданого строку законодавець диференціює подальші дії державного виконавця залежно від участі боржника в процесі виконання рішення.

На виконання рішення суду по справі №160/12275/19 відповідачем (Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області) була підготовлена довідка від 14.09.2020 №1831 та листом від 15.09.2020 №4902-4722/4909 подана до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про розмір грошового забезпечення ОСОБА_3 із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Листом від 16.09.2020 року за №4902-4722/4909 Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про виконання рішення суду.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції зазначене свідчить про те, що Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області як суб`єкт владних повноважень у справі №160/12275/19 не допустив порушень щодо добровільного виконання рішення суду після його роз`яснення судом, тому відсутні підстави для прийняття державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору.

Також слід зазначити, що виконання судового рішення по справі №160/12275/19 можливе лише боржником, оскільки зобов`язано саме ГУДСНС у Дніпропетровській області підготувати на надати довідку.

Оскільки матеріали справи не містять доказів, що державним виконавцем вчинялись дії, які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення по справі №160/12275/19, передбачених ст.10 Закону України Про виконавче провадження (№1404-VIII), при цьому державним виконавцем не враховано ч. 4 ст. 254 КАС України, (згідно якої подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а також стоку протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання), то колегія суддів апеляційної погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Також, судом апеляційної інстанції взято до уваги, що в постанові відповідача від 18.08.2020 року невірно зазначено особу, яка видала виконавчий лист (замість прізвища судді ОСОБА_2 зазначено прізвище судді Сліпець Н.Є.) та помилково визначено про стягнення виконавчого збору у розмірі 21 312грн. замість 18 892грн. (оцінку цій обставині надано вище).

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результати розгляду справи, характер спірних відносин судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 04.12.2020.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова