Справа № 620/4671/20
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/4671/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (далі - ГУ ДПС у Чернігівській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 13.06.2020 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Ніжинським управлінням ГУ ДПС у Чернігівській області проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт камеральної перевірки своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань по єдиному податку від 13.06.2020 № 002349/25-01-51-05/ НОМЕР_1 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.06.2020 № , яким до позивача застосовано штрафні санкції по єдиному податку на загальну суму 4493,00 грн (50% ставки єдиного податку). При цьому, позивач зазначає, що проведення перевірки своєчасності сплати грошового зобов`язання у межах камеральної перевірки чинним законодавством не передбачено; камеральна перевірка повинна бути проведена виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків. В свою чергу відповідачем в ході перевірки, оформленої вказаним вище актом, окрім даних, зазначених у податкових деклараціях за відповідні періоди були використані також і інші відомості. Тобто податковий орган провів перевірку не податкової звітності позивача, а перевірку своєчасної сплати позивачем узгодженої суми податкового зобов`язання, що відповідно до п.75.1.2 ст.75 Податкового кодексу України є предметом документальної перевірки, а не камеральної, а тому проводячи камеральну перевірку позивача податковий орган вийшов за межі наданих повноважень, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України. Крім того позивач вказує на порушення відповідачем ст. 86 Податкового кодексу України, а саме в день проведення перевірки та складання акту від 13.06.2020 також і 13.06.2020 прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. В свою чергу не направлення акту перевірки та не надання позивачу права подати свої заперечення та/або додаткові документи, в порядку, визначеному п.44.7 ст. 44 Податкового кодексу України, порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки у формі скасування спірного податкового повідомлення-рішення. Додатково зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення містить у своєму змісті затримку на днів, що є підставою для застосування штрафу, при цьому акт камеральної перевірки містить інформацію про затримку сплати єдиного податку на один день, що свідчить про наявність суперечностей у відповідних документах.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі до суду відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

В межах встановленого судом строку, представником відповідача подано відзив на позов, в якому ГУ ДПС у Чернігівській області просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначає, що ФОП ОСОБА_1 самостійно обрав спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом подання заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 09.03.2017. Відповідно до змісту зазначеної заяви платником податків самостійно було обрано ставку єдиного податку у розмірі 20% до розміру мінімальної заробітної плати та віднесено до 2 групи платників єдиного податку. Згідно даних інтегрованої картки позивача встановлено несвоєчасну сплату останнім авансових внесків та сплату авансових внесків не в повному обсязі. Відповідно до вимог Податкового кодексу України контролюючим органом проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань по єдиному податку, за результатами якої складено акт від 13.06.2020 № 002349/25-01-51-05/ НОМЕР_1 , відповідно до висновків якого встановлено порушення вимог п.295.1 ст.295 Податкового кодексу України щодо несвоєчасної сплати грошового зобов`язання з єдиного податку на загальну суму 8986,00 грн, що тягне за собою застосування до платника податків штрафних санкцій у розмірі 4493,00 грн, передбачених п.122.1 ст.122 Податкового кодексу України. ГУ ДПС у Чернігівській області при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяло у межах повноважень, у спосіб та у порядку, визначених чинним законодавством, а тому є таким, що скасуванню не підлягає.

Представником позивача 19.11.2020 подано відповідь на відзив, в якій останній зазначає аналогічні обставини, викладені у позові та вказує, що відзив ГУ ДПС у Чернігівській області не спростовує доводів та аргументів, викладених в позовній заяві.

24.11.2020 представником відповідача подано заперечення, в яких останній просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як слідує з матеріалів справи позивач 23.02.1998 зареєстрований Козелецькою районною державною адміністрацією Чернігівської області в якості фізичної особи-підприємця та 17.07.2012 взятий на податковий облік, як платник податків. Видами діяльності позивача є: 47.81 роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами (основний); 47.89 роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (а.с.27, 61).

ФОП ОСОБА_1 самостійно обрано спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом подання заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 09.03.2017, реєстраційний номер 512/Д. Відповідно до змісту зазначеної заяви платником податків самостійно було обрано ставку єдиного податку у розмірі 20% до розміру мінімальної заробітної плати та віднесено себе до 2 групи платників єдиного податку.

Відповідно до інтегрованої картки позивача по платежу «єдиний податок» за 2017 рік встановлено несвоєчасну сплату авансового внеску за жовтень 2017 року, у зв`язку із чим у платника податків виник борг у розмірі 380,86 грн (термін сплати - 20.10.2017, платіж зараховано - 30.10.2017 на підставі платіжного доручення №2060090SB) (а.с.62-64).

Крім того, по терміну сплати 20.03.2019 в інтернованій картці ФОП ОСОБА_1 відсутня інформація про сплату авансового внеску за березень 2019 року, в зв`язку з чим виник борг у розмірі 514,06 грн (з урахуванням наявної переплати), який в подальшому погашався за рахунок сплати єдиного податку за квітень-грудень 2019 року та виникав новий борг згідно з календарною черговістю його виникнення відповідно до п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України. При цьому, авансові внески по термінам сплати 20.06.2019, 20.07.2019, 20.08.2019, 20.09.2019, 20.10.2019, 20.11.2019, 20.12.2019 сплачувалися не в повному обсязі, а саме визначений законодавством щомісячний платіж з єдиного податку у розмірі 834,60 грн, платником фактично сплачувався лише у сумі 820 грн.

Враховуючи зазначене, на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20 та п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (далі - ПК України), контролюючим органом 13.06.2020 проведено камеральну перевірку позивача (період, що перевіряється з 20.10.2017 по 20.12.2019), за результатами якої складено акт камеральної перевірки своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань по єдиному податку від 13.06.2020 № 002349/25-01-51-05/ НОМЕР_1 (далі - акт перевірки) (а.с.12-13).

Відповідно до висновків акту перевірки встановлено, що платник порушив терміни сплати узгодженого зобов`язання з єдиного податку протягом строку, визначеного п.295.1 ст.295 ПК України на загальну суму 8986 грн, відповідальність за яке встановлена п.122.1 ст.122 вказаного кодексу (застосування до платника податків штрафних санкцій у розмірі 4493 грн).

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Чернігівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.06.2020 № , яким за затримку 1 календарних днів сплати/за несплату (неперерахування) фізичною особою грошового зобов`язання/авансових внесків єдиного податку в сумі 8986,00 грн, зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50% - 4493,00 грн за платежем єдиний податок з фізичних осіб (а.с.10), до якого надано розрахунок штрафної санкції (а.с.11).

Вказані акт перевірки та податкове повідомлення-рішення направлені позивачу та отримані ним особисто 09.07.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.91).

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням позивачем 14.07.2020 подана скарга, яка рішенням Державної податкової служби України від 29.09.2020 № 28970/6/06 залишена без задоволення, а оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення - без змін (а.с.15-17).

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 ст.14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно (п.31.1 ст.31 ПК України).

Згідно п. 75.1 ст.75 ПК України (в редакції, чинній на момент проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Таким чином камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання проводиться виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах контролюючого органу ДПС, до яких в тому числі відноситься АІС «Податковий блок».

Зазначена АІС «Податковий блок» містить в собі чотири сегменти операційної діяльності податкової служби: реєстрація платника податків; обробка податкової звітності та платежів; облік платежів; податковий аудит.

Підсистема «Обробка податкової звітності та платежів» містить в собі інформацію про

подану податкову звітність платників податків та поданих (надісланих) документів податкової звітності до ДПС.

Підсистема «Облік платежів» відображає та містить в собі всю реальну інформацію про стан розрахунків платників податків з бюджетом.

Відповідно до п. 76.1 ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ствердження позивача, що при проведенні камеральної перевірки своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань по єдиному податку відповідач в порушення вимог п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України, вийшов за межі наданих повноважень, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений ПК України, підмінивши при цьому, один вид перевірки іншим, не знайшли свого підтвердження, є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства.

Пунктом 86.2 статті 86 ПК України встановлено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

На виконання вказаних норм законодавства відповідачем направлено на адресу позивача акт перевірки, який отриманий останнім особисто 09.07.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.91), а тому посилання позивача на факт позбавлення його можливості реалізації свого права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки не відповідають дійсності.

Суд зазначає, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом (п.87.9 ст.87 ПК України).

Пунктом 131.2. статті 131 ПК України встановлено, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Відповідно до п.122.1 ст.122 ПК України несплата (неперерахування) або сплата (перерахування) не в повному обсязі фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

За приписами п.116.1 ст.116 ПК України у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

Як встановлено судом позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування та відповідно ставка єдиного податку становить 20% до розміру мінімальної заробітної плати (2 група платників єдиного податку).

Ставки єдиного податку для платників другої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата) (п.293.1 ст.293 ПК України).

Відповідно до п.293.2 ст.293 ПК України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного податку - не більше 10 відсотків розміру прожиткового мінімуму;

2) для другої групи платників єдиного податку - не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Виходячи з розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 2017-2019 роки відповідно Законом України від 21.12.2016 №1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік», Закону України від 07.12.2017 №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік», Закону України від 23.11.2018 №2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік», фіксований розмір ставки єдиного податку у місяць становить: у 2017 році - 640 грн (мінімальна заробітна плата 3200 грн); у 2018 році - 744 грн 60 коп. (мінімальна заробітна плата 3723 грн); у 2019 році - 834 грн 60 коп. (мінімальна заробітна плата 4173 грн).

Відповідно до п. 295.1 ст.295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи (інтегрованої картки ФОП ОСОБА_1 ) по платежу «єдиний податок» за 2017 рік існує несвоєчасна сплата авансового внеску за жовтень 2017 року, у зв`язку із чим у позивача (платника податків) виник борг у розмірі 380,86 грн (термін сплати - 20.10.2017 року, платіж зараховано - 30.10.2017 на підставі платіжного доручення №2060090SB).

Крім того, по терміну сплати 20.03.2019 в інтернованій картці ФОП ОСОБА_1 відсутня інформація про сплату авансового внеску за березень 2019 року, в зв`язку з чим винник борг у розмірі 514,06 грн (з урахуванням наявної переплати), який в подальшому погашався за рахунок сплати єдиного податку за квітень-грудень 2019 року та виникав новий борг згідно з календарною черговістю його виникнення відповідно до вимог п.87.9 ст.87 ПК України.

При цьому, авансові внески по термінам сплати 20.06.2019, 20.07.2019, 20.08.2019, 20.09.2019, 20.10.2019, 20.11.2019, 20.12.2019 сплачувалися не в повному обсязі, а саме визначений законодавством щомісячний платіж з єдиного податку у розмірі 834,60 грн, позивачем фактично сплачувався у сумі 820 грн.

Вказані обставини свідчать про порушення позивачем вимог п.295.1 ст.295 Податкового кодексу України щодо несвоєчасної сплати грошового зобов`язання з єдиного податку.

Пунктом 300.1 ст.300 ПК України передбачено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Форма, порядок заповнення та надіслання (вручення) контролюючим органом податкового повідомлення-рішення платнику податків визначено наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 за №1204 (далі - Наказ №1204).

Відповідно до п. 9 розділу II Наказу №1204 до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення.

На виконання вимог Наказу №1204 контролюючим органом до податкового повідомлення-рішення від 13.06.2020 № додано розрахунок штрафної санкції із зазначенням всієї необхідної інформації, що є невід`ємною його частиною (а.с.10-11).

Як слідує зі змісту розрахунку штрафної санкції позивачем допущено порушення вимог п.295.1 ст.295 Податкового кодексу України щодо несвоєчасної сплати грошового зобов`язання з єдиного податку за жовтень 2017 року, за березень 2019 року, за жовтень 2019 року, за листопад 2019 року та сплати не в повному обсязі сум авансових внесків за 20.06.2019, 20.07.2019, 20.08.2019, 20.09.2019, 20.10.2019, 20.11.2019, 20.12.2019, тобто порушення встановлено в 11 (одинадцяти) звітних періодах (місяцях), що і відповідає відповідному, зазначенню в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 13.06.2020 № - «за затримку на 1 календарних днів».

Тобто посилання позивача про наявність суперечностей в акті камеральної перевірки та податковому повідомленні-рішенні не відповідають дійсності та спростовані нормами вищевказаного Наказу № 1204.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що посилання позивача на наявність з боку відповідача при проведення перевірки порушень процесуального характеру, є необґрунтованими, оскільки дані обставини не впливають на виявлені порушення податкового законодавства з боку ФОП ОСОБА_1 та прийняття з цього приводу рішення суб`єктом владних повноважень.

При цьому, суд зазначає, що будь-які процедурні порушення, пов`язані із самим процесом оформлення результатів діяльності суб`єктів владних повноважень по фіксації недотримання суб`єктом приватного права вимог законодавства оцінюється судом з урахуванням всіх обставин справи та необхідністю досягненням балансу між інтересами особи правопорушника та публічними інтересами. Такі формальні неточності не можуть бути, за загальним правилом, самостійною підставою для скасування по суті правомірних рішень суб`єктів владних повноважень, спрямованих на забезпечення законності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки останнє прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позов ФОП ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

В зв`язку з відмовою в позові, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, ).

Повний текст рішення суду складено 21.12.2020.

Суддя О.М. Тихоненко