Справа № 520/7472/2020
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2020 р.Справа № 520/7472/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Чалого І.С. , Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, повний текст складено 14.08.20 року по справі № 520/7472/2020
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якій просив суд першої інстанції: визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), код ЄДРОПОУ НОМЕР_2 , які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) грошової компенсації за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01 січня 2018 року, з урахуванням проведених виплат; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), код ЄДРОПОУ НОМЕР_2 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2018 року, з урахуванням проведених виплат.
В обґрунтування вимог позову посилався на те, що вважає дії відповідача, які полягають у нарахуванні та виплаті йому грошової компенсації за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01 січня 2018 року протиправними.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Позивач, ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 у справі №520/7472/2020 та прийняти нове рішення у відповідності з яким задовольнити його позов у повному обсязі.
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права. Так, зазначає, що протягом військової служби з незалежних від нього причин він не отримував належне йому речове майно. Вказує, що відповідач здійснив компенсацію вартості неотриманого ним речового майна, однак нарахування та виплату йому такої компенсації було ним здійснено за цінами минулих років, протягом яких проходив військову службу на офіцерських посадах та починаючи лише з 2004 року. При цьому, зазначає, що відповідач повинен був здійснити нарахування та виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Адміністрацією Держприкордонслужби станом на 1 січня 2018 року (рік звільнення його з військової служби), тобто, компенсація повинна була здійснюватися за цінами станом на 01 січня 2018 року, а не за цінами минулих років, як здійснював відповідач (неправильне застосування цін доводиться наданою відповідачем "Довідкою закупівельних цін яких років застосовувались для нарахування грошової компенсації"). Зауважує, що у спірних правовідносинах суд першої інстанції не повинен був надавати оцінку тому, які потрібно враховувати складові (момент виникнення права власності, норму належності і таке інше) при розрахунку компенсації відповідачем. До повноважень відповідача це не входить, оскільки йому визначено здійснювати розрахунок за цінами станом на 1 січня поточного року, які сформовані Адміністрацією Держприкордонслужби України. Вважає, що суд першої інстанції повинен був надати оцінку лише діям відповідача щодо не застосування цін станом на 1 січня поточного року, а не оцінювати правовідносини щодо критеріїв формування цін на майно. Вказує, що актом Кабінету Міністрів України визначено, що речова служба відповідача готує довідку, виходячи із закупівельної вартості речового майна, розрахованої Адміністрацією Держприкордонслужби, станом на 1 січня поточного року, а тому застосовувати закупівельні ціни, минулих років є неприпустимим. Посилається, що окремо слід наголосити, що відповідач довільно розуміє зміст п.3 Порядку №178, як такий, що дає йому право робити розрахунок за цінами минулих років. Крім того, зазначає, що позицію щодо протиправності суб`єкта владних повноважень стосовно нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01 січня поточного року (року звільнення з військової служби), викладено у постановах Верховного Суду від 17 березня 2020 року по справі №815/5826/16, від 23.08.2019 по справі №2040/7697/18 та від 14.11.2018 по справі №809/1488/16. Просить врахувати наведені висновки Верховного Суду при перегляді рішення суду першої інстанції. Також посилається на практику судів першої інстанції з аналогічним предметом спору. Вважає, що відповідачем нарахування та виплата грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно, здійснюється не у порядок та не у спосіб, що визначений чинним законодавством України.
Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), подала відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм чинного законодавства України, а апеляційну скаргу позивача необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, просила залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року по справі №520/7472/2020 - без змін.
Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 06.05.1995 року по 15.08.2018 року перебував на військовій службі в органах Державної прикордонної служби України. Останнє місце військової служби - Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України.
Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 10.07.2018 р. №630-ОС позивача звільнено з військової служби в запас за підпунктом а пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку із закінченням строку контракту.
Наказом начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15.08.2018 року №385-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 15.08.2018 року.
Під час проходження служби, позивач перебував на речовому забезпеченні у Харківському прикордонному загоні.
На запит позивача від 29.04.2020 року Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України надано відповідь від 05.05.2020 року, в якій зазначено: На підставі наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 29 грудня 2017 року № 753-аг Про заходи щодо організації речового забезпечення персоналу Державної прикордонної служби України у 2018 році Східне регіональне управління знаходилась на речовому забезпечені в Харківському прикордонному загоні, відповідно було здійснено нарахування грошової компенсації за не отримане речове майно Харківським прикордонним загоном. Згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 року № 1132 Про речове забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період речовий атестат видається військовослужбовцю у разі вибуття зі складу органу Держприкордонслужби, який є документом для зарахування на речове забезпечення за новим місцем служби. В Постанові Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016 року Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно передбачено, що у зв`язку зі звільнення військовослужбовця видається довідка розрахунок. Вас було звільнено з військової служби наказом Начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби №385 - ос від 15.08.2018 року, та надано довідку розрахунок №111 від 15.08.2018 року..
Відповідно до довідки-розрахунку №111 від 15.08.2018 року на виплату грошової компенсації замість належного до видачі речового майна за період проходження служби полковника ОСОБА_1 визначена сума 35562,02 грн.
Наказом т.в.о. начальника 4 прикордонного загону від 21.01.2019 року №27-ос наказано виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно.
На виконання зазначеного наказу відповідачем здійснено виплату позивачу відповідної суми грошової компенсації
Позивач, вважаючи, що відповідач повинен був здійснити нарахування та виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Адміністрацією Держприкордонслужби станом на 1 січня 2018 року (рік звільнення позивача з військової служби), звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості доводів позивача стосовно здійснення відповідачем невірного розрахунку зазначеної компенсації та, як наслідок, відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, з приводу яких виник спір, регулюються Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі по тексту - Закон №2011-ХІІ), який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до статті 9-1 Закону №2011-ХІІ продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання вищевказаної норми, Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову від 16.03.2016 р. №178, якою було затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Так, п.1 вищевказаного Порядку визначено, що цей Порядок визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація).
Відповідно до пунктів 3 - 4 Порядку грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.5 Порядку довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Отже, колегія суддів зауважує, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби ( пункт 3), за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини (пункт 4) та довідки про вартість речового майна (пункт 5).
Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач під час проходження військової служби перебував на речовому забезпеченні у Харківському прикордонному загоні.
Згідно довідки - розрахунку №111 від 15 серпня 2018 року на виплату грошової компенсації замість належного до видачі речового майна за період проходження служби позивача визначено суму у розмірі 35 562, 02 грн. (а.с.13).
При цьому, з наведеної вище довідки не вбачається за який рік застосовано ціни для нарахування грошової компенсації замість належного до видачі речового майна.
Однак, як вбачається зі змісту наявної в матеріалах даної справи довідки закупівельних цін яких років застосовувались для нарахування грошової компенсації для полковника ОСОБА_1 від 05.05.2020 року закупівельна вартість (ціни) речового майна була застосована станом не на 1 січня поточного року, а за минулі роки (а.с. 14).
Відповідно з урахуванням змісту вказаної довідки, позивачем було вставлено порушення його прав.
На підставі наказу т.в.о. начальника 4 прикордонного загону від 21.01.2019 року №27-ос "Про виплату грошової компенсації за не отримане речове майно" було наказано виплатити грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно позивачу відповідно до довідки про вартість речового майна, що належить до видачі №111 в сумі 35562, 02 грн.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що застосування в даному випадку закупівельних цін за минулі роки на речове майно при виплаті позивачу грошової компенсації замість належного до видачі речового майна є таким, що не відповідає вимогам пункту 5 Порядку №178, яким визначено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 17.03.2020 року по справі №815/5826/16.
Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, в даному випадку з боку Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було порушено право позивача на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня 2018 р., а тому дії відповідача, які полягають у нарахуванні та виплаті позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01 січня 2018 року є протиправними.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на помилковість доводів суду першої інстанції та відповідача про те, що при нарахуванні грошової компенсації за окремим видами речового майна, необхідно обов`язково враховувати такі складові як момент виникнення права на отримання майна, норму належності, термін експлуатації, ціна на час набуття права, кількість предметів належних до видачі та термін який минув з останнього моменту отримання предмети речового майна, а тому при визначенні суми, яка підлягає виплаті слід враховувати момент виникнення у військовослужбовця права на отримання відповідного речового майна та ціну на майно (в момент виникнення права) відповідно до розрахунку, що затверджений наказом АДПСУ від 11.02.2017 року №33, оскільки приписами Порядку не передбачено такого механізму розрахування суми грошової компенсації, однак натомість закріплено обов`язок повноважного органу нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористане речове майно виходячи з закупівельних цін, визначених на 1 січня поточного року.
Також, щодо доводів скаржника про те, що у Постанові №178 не має чіткого визначення цінової політики здійснення нарахування грошової компенсації за речове майно; а також доводів про те, що у даних спірних правовідносинах необхідно враховувати п.5 Постанови №178 з прив`язкою до п.3 вказаної Постанови, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм законодавства.
Висновки суду першої інстанції та посилання відповідача про необґрунтованість доводів позивача стосовно здійснення відповідачем невірного розрахунку наведеної вище компенсації, та як наслідок відсутності підстав для задоволення вимог позивача, колегія суддів з урахуванням наведених вище висновків вважає помилковими.
Посилання відповідача в обґрунтування своє позиції на рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції по справі №820/1699/17; а також рішень судів першої інстанції по справі №520/674/2020; 520/1190/2020, колегія суддів відхиляє, як такі, що з урахуванням приписів ч.5 ст. 242 КАС України не є обов`язковими для врахування по даній справі.
Таким чином, з урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи відповідача щодо правомірності проведеної перевірки є помилковими.
Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч.2 ст.317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
На підставі викладеного вище, судова колегія вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до вимог ст.317 КАС України є підставою для скасування судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову, яким визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01 січня 2018 року та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2018 року, з урахуванням проведених виплат.
Відповідно до п.1 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище, і позивач не був службовою особою, який у значенні вказаного вище Закону займав відповідальне або особливо відповідальне становище, дана справа відноситься до справ незначної складності, а також враховуючи те, що ця справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи ч.5 ст.328 КАС України дане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року по справі №520/7472/2020 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01 січня 2018 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2018 року, з урахуванням проведених виплат.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 21.12.2020 року