Справа № 360/2236/20
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року справа №360/2236/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Міронової Г.М., Ястребової Л.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2020 року у справі № 360/2236/20 (головуючий І інстанції Кисельова Є.О., повний текст складений у м. Сєвєродонецьку Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі Білокуракинське ОУПФУ, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення від 09.12.2019 року № 7247/03-22/ЗС про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі п.2 і ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах, як електрозварнику ручного зварювання згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення 18.11.2019 року.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року позов задоволений частково:

- зобов`язано Білокуракинське ОУПФУ зарахувати до стажу, який дає право для призначення пенсії на пільгових умовах, ОСОБА_1 період роботи з 18.08.1982 року по 20.09.1982 року на Запорізькому заводобудівельному комбінаті об`єднання «Укртяжбудіндустрія», з 25.12.1984 року по 31.12.1984 року, з 01.11.1986 року по 31.12.1986 року на Сватівському дослідно-експериментальному заводі торгівельного устаткування; навчання за спеціальністю електрозварник ручного зварювання з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року в міському середньому професійно-технічному училищі № 10 м. Рубіжне та період проходження служби в лавах Радянської армії з 01.11.1982 року по 20.11.1984 року;

- зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.11.2019 року, зареєстровану за № 1442 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наведеної судом у рішенні (а.с. 109-114).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Апелянт вважає, що відсутні підстави для зарахування спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу через відсутність нарахувань заробітної плати з 25.12.1984 року по 31.12.1984 року, з 01.11.1986 року по 31.12.1986 року; навчання за спеціальністю електрозварник ручного зварювання з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року через недотримання вимог ст. 38 Закону № 103; проходження військової служби з 01.11.1982 року по 20.11.1984 року через недотримання вимог ст. 8 Закону № 2011 (а.с. 121-124).

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

18.11.2019 року позивач звернувся до Білокуракинського ОУПФУ із заявою з додатками про призначення пенсії за віком, яка зареєстрована 18.11.2019 року за № 1442 (а.с.41-42).

Рішенням відповідача від 09.12.2019 року № 19 позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній необхідний стаж. Загальний стаж складає 28 років 1 місяць 12 днів, в тому числі стаж роботи, який враховується для призначення пенсії за Списком № 2 7 років 5 місяців 21 день. До стажу роботи, який враховується для призначення пенсії по Списку № 2 управлінням не враховано наступні періоди:

- з 18.08.1982 року по 20.09.1982 року у Запорізькому заводобудівельному комбінаті об`єднання «Укртяжбудіндустрія», з 25.12.1984 року по 31.12.1984 року та з 01.11.1986 року по 31.12.1986 року на Сватівському дослідно-експериментальному заводі торгівельного устаткування через відсутність нарахувань ОСОБА_1 за вищевказані періоди заробітної плати відповідно до рішення від 04.12.2019 року № 11/01 комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, яке прийнято в порядку, передбаченому постановою правління Пенсійного фонду України № 18-1 від 10.11.2006 року;

- навчання за спеціальністю електрозварник ручного зварювання з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року відповідно до диплому серії НОМЕР_1 від 19.07.1982 року через недотримання вимог ст. 38 Закону № 103;

- проходження військової служби з 01.11.1982 року по 20.11.1984 року відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 через недотримання вимог ст. 8 Закону № 2011 (а.с. 38-40).

В трудовій книжці позивача наявні наступні записи про трудову діяльність:

- з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року навчання, диплом НОМЕР_1 ;

- 18.08.1982 року прийнятий електрозварювальником 4 розряду в арматурний цех Запорозького заводобудівельного комбінату об`єднання «Укртяжбудіндустрія», наказ № 254к від 18.08.1982 року;

- 20.09.1982 року звільнений у зв`язку з призовом до служби в Радянську армію, наказ № 309 к від 21.09.1982 року (з 01.11.1982 року по 20.11.1984 року);

- 25.12.1984 року прийнятий електрозварювальником ручної зварки 3 розряду, наказ № 108 «А» від 24.12.1984 року до Сватівського дослідно-експериментального заводу торгівельного устаткування Ворошиловградської області;

- 22.04.1999 року звільнений за власним бажанням, наказ № 22 «Л» від 22.04.1999 року (а.с. 93-94).

Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно ч.ч. 1,2,4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 року № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», установити, що починаючи з 01.07.2002 обчислення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12) здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними систем персоніфікованого обліку.

За змістом абз. 4 ч. 3 статті 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, серед іншого: пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Згідно ч. 1 статті 40 Закону № 1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески, відповідного року (кварталу) (абзац 21 частини другої статті 40 Закону № 1058-ІV).

Згідно ч. 2 другої статті 41 Закону № 1058-ІV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Згідно п. 2 ч. 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За змістом ч. 1 статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч. 5 статті 45 Закону № 1058-IV).

Щодо незарахування до пільгового страхового стажу періоду роботи з 18.08.1982 року по 20.09.1982 року у Запорізькому заводобудівельному комбінаті об`єднання «Укртяжбудіндустрія», з 25.12.1984 року по 31.12.1984 року та з 01.11.1986 року по 31.12.1986 року на Сватівському дослідно- експериментальному заводі торгівельного устаткування через відсутність нарахувань ОСОБА_1 за вищевказані періоди заробітної плат.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно абз. 1 пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

20.06.1974 року постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі Інструкція № 162), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно абз. 1 пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1. Інструкції № 162).

Згідно з абзацами першим, другим, четвертим пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Згідно п. 2.3. Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується «1984.05.01», в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; «05.01.1984». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Відповідно до пункту 2.8. Інструкції № 162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

За змістом п. 2.9. Інструкції № 162 у розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за № таким-то недійсний». Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: «Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі». При зміні формулювання причини звільнення пишеться: «Запис за № таким-то є недійсним» звільнений... і зазначається нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення. При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається дублікат трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.

Згідно абз. 1-3 пункту 2.13. Інструкції № 162 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» у виді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абз. 1 пункту 4.1. Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58.

Згідно п. 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 06.08.1973 року № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідальність за організацію роботи з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 встановлено, що записи в ній відповідають вимогам Інструкції № 162 та у спірні періоди позивач дійсно працював на Запорізькому заводобудівельному комбінаті об`єднання «Укртяжбудіндустрія» та Сватівському дослідно-експериментальному заводі торгівельного устаткування, у зв`язку з чим, відповідач протиправно не зарахував зазначені періоди роботи до пільгового страхового стажу позивача при вирішенні питання щодо призначення пенсії за віком.

Крім того, жодним нормативно-правовим актом не передбачено не врахування записів у трудовій книжці за відсутності підтвердження нарахувань заробітної плати,

Таким чином, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року.

За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 року незалежно від перерв.

При цьому, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії саме на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Отже, відсутність підтверджуючих документів про нараховану заробітну плату (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 року може бути враховано при обчисленні розміру пенсії, а не при вирішенні питання щодо її призначення на підставі записів трудової книжки працівника.

Крім того, до пільгового стажу позивача підлягає зарахування і період навчання позивача з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року в міському середньому професійно-технічному училищі № 10 м. Рубіжне та проходження військової служби в армії, з таких підстав.

Згідно статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 року № 103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Випускникам професійно-технічних навчальних закладів денної форми навчання, які навчалися 10 і більше місяців, надається оплачувана відпустка підприємством, установою, організацією протягом перших трьох місяців роботи в ньому. Тривалість щорічної основної відпустки випускників віком до 18 років становить тридцять один календарний день, випускників віком понад 18 років - відповідно до встановленої на підприємстві для робітників відповідної професії, спеціальності, посади.

За змістом ст. 42 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» від 28.06.1974 № 2778-VIII, професійно-технічні навчальні заклади є основною школою професійно-технічної освіти молоді і формування гідного поповнення робітничого класу.

До професійно-технічних навчальних закладів (училищ, професійних шкіл) приймаються громадяни СРСР, які закінчили восьмирічну або середню загальноосвітню школу.

Згідно ст. 32 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про освіту» № 1060-ХІІ від 23.05.1991 року (далі - Закон № 1060) професійними навчально-виховними закладами є: професійно-технічне училище; професійні училища різних рівнів. Професійні навчально-виховні заклади можуть мати денні, вечірні відділення, входити до різних типів комплексів, об`єднань (професійно-технічне училище-радгосп, професійно-технічне училище-завод тощо). Професійні навчально-виховні заклади здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації громадян за державним замовленням, а також за договорами з підприємствами, установами, організаціями, окремими громадянами. Професійні навчально-виховні заклади можуть мати одне або декілька базових підприємств (об`єднань, організацій), для яких вони готують робітничі кадри і відносини з якими регулюються на основі договорів. Учні державних професійних навчально-виховних закладів з терміном навчання десять і більше місяців перебувають на повному утриманні держави. Випускникам професійно-технічного училища та інших професійних училищ різних рівнів присвоюється робітнича професія певної кваліфікації відповідно до набутої освіти, кваліфікаційних умінь і навичок.

Зі змісту диплому позивача НОМЕР_1 від 19.07.1982 року встановлено, що у період з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року останній закінчив курс середнього професійно-технічного училища на базі середньої освіти за професією електрозварник ручного зварювання четвертого розряду (а.с.17).

Згідно відомостей, що містяться в трудовій книжці позивача, 18.08.1982 року ОСОБА_1 прийнято на роботи електрозварювальником четвертого розряду, тобто впродовж трьох місяців після закінчення навчання позивач був працевлаштований за набутою (пільговою) професією. Як наслідок вказаний період навчання підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Згідно ч. 1 статті 8 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно трудової книжки позивач у період з 18.08.1982 року по 20.09.1982 року працював електрозварювальником на Запоріжському заводобудівельному комбінаті об`єднані «Укртяжбудіндустрія», тобто за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 20.09.1982 року позивача було звільнено з займаної посади у зв`язку з його призовом на строкову службу до Радянської армії.

В розумінні частини першої статті 8 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач має право на зарахування до його пільгового стажу часу проходження служби в Радянській армії з 01.11.1982 року по 20.11.1984 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 09.12.2019 року № 19 про відмову в призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання відповідача зарахувати до стажу, який дає право для призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 період роботи з 18.08.1982 року по 20.09.1982 року на Запорізькому заводобудівельному комбінаті об`єднання «Укртяжбудіндустрія», з 25.12.1984 року по 31.12.1984 року, з 01.11.1986 року по 31.12.1986 року на Сватівському дослідно-експериментальному заводі торгівельного устаткування; навчання за спеціальністю електрозварник ручного зварювання з 01.09.1979 року по 16.07.1982 року в міському середньому професійно-технічному училищі № 10 м. Рубіжне та період проходження служби в лавах Радянської армії з 01.11.1982 року по 20.11.1984 року;- зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.11.2019 року, зареєстровану за № 1442 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наведеної судом у рішенні.

Відповідач повинен обрахувати загальний та пільговий (спеціальний) стаж позивача за даними трудової книжки, а також вирішити питання про призначення пенсії з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». При повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2020 року у справі № 360/2236/20 за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії- залишити без змін.

Повний текст постанови складений 21 грудня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Г.М. Міронова

Л.В. Ястребова