Справа № 320/6745/18
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року справа №320/6745/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сидорчук А.М., розглянув у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу про призначення на посаду, поновлення на попередній посаді

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) із позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - ГУ НП у Київській області, відповідач) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП у Київській області від 13 вересня 2018 року № 463 о/с про призначення його на посаду начальника слідчого відділу Броварського відділу поліції ГУ НП у Київській області,

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника - начальника слідчого відділу Броварського відділу поліції ГУ НП у Київській області.

Позов мотивований тим, що оскаржуваний наказ був виданий на підставі рапорту позивача, до написання якого його змусило керівництво одного з управлінь ГУ НП у Київській області під погрозою застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за наслідками службового розслідування, що на момент написання рапорту проводилося в Броварському відділі поліції ГУ НП в Київській області.

У позовній заяві позивач також посилається на порушення процедури прийняття оскаржуваного наказу, що виразилося в тому, що на момент його видання посада, на яку він переміщувався, не була вакантною. Крім того позивач зазначає, що оскаржуваний наказ видано без рекомендації Департаменту внутрішньої безпеки ГУ НП в Київській області, яка є обов`язковою.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві на позовну заяву зазначив, що підставою для переміщення позивача був його рапорт, якого позивач склав за відсутності будь-якого тиску з боку посадових осіб ГУ НП в Київській області.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року позов був задоволений: визнано протиправним і скасовано наказ ГУ НП в Київській області від 13 вересня 2018 року №463о/с та поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника - начальника слідчого відділу Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2019 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 08 липня 2020 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2019 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року адміністративну справу №320/67454/18 прийнято до провадження судді Кушнової А.О. та вирішено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судових засіданнях представниками сторін було підтримано викладені у позовній заяві та відзиві на позовну заяву правові позиції.

У судовому засіданні 20 листопада 2020 року судом на підставі клопотання позивача на обговорення сторін було поставлено питання про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача щодо клопотання позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження не заперечував.

Частиною 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши думку сторін, враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність визначених у статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України перешкод для розгляду справи, суд вирішив продовжити її розгляд у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов і відзив на нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У період з 01 вересня 2002 року по 06 листопада 2015 року ОСОБА_1 проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України, а з 07 листопада 2015 року продовжив публічну службу в органах Національної поліції України.

Наказом ГУ НП в Київській області від 15 квітня 2016 року № 166 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника - начальника слідчого відділу Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області (далі - Броварський ВП ГУ НП в Київській області).

Наказом ГУ НП в Київській області від 11 вересня 2018 року №1896, прийнятим за наслідками службового розслідування щодо стану організації роботи з розкриття та розслідування злочинів корисливої та корисливо-насильницької спрямованості, вчинених на території Броварського району Київської області, стану взаємодії на цьому напрямку, а також дотримання законності під час досудового слідства та прийняття процесуальних рішень, працівників слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області притягнуто до дисциплінарної відповідальності, зокрема на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани (т. 2 а.с. 75-81).

У матеріалах справи міститься рапорт ОСОБА_1 (без дати його написання та вхідного реєстраційного номера) на ім?я начальника ГУ НП в Київській області з проханням призначити його на посаду заступника начальника слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області (т. 2, а.с. 74).

Іншим рапортом від 01 жовтня 2018 року, зареєстрованим у ГУ НП в Київській області 08 жовтня 2018 року за вх.№6677, ОСОБА_1 просив не розглядати його рапорт від 06 вересня 2018 року про призначення на посаду заступника начальника Слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області з тих мотивів, що до написання цього рапорту його схилило керівництво СУ ГУ НП в Київській області під приводом непритягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за результатами службового розслідування. Проте 25 вересня 2018 року, ознайомившись із наказом ГУ НП в Київській області від 11 вересня 2018 року №1896, він зрозумів, що його було введено в оману (т. 2 а.с. 83).

Розглянувши рапорт позивача від 01 жовтня 2018 року (вх. №6677 від 08 жовтня 2018 року) ГУ НП в Київській області листом від 07 листопада 2018 року повідомило позивача, що наказом ГУ НП в Київській області від 13 вересня 2018 року №463 о/с його було призначено на посаду заступника начальника слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області, у зв`язку з чим раніше поданий рапорт про призначення на іншу (нижчу) посаду не може бути відкликаний.

Судом також встановлено, що наказом ГУ НП в Київській області від 14 вересня 2018 року №488 капітана поліції ОСОБА_2 призначено начальником відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області, звільнивши з посади заступника начальника слідчого відділу цього ж відділу поліції, з 13 вересня 2018 року (т.2, а.с. 148).

Наказом ГУ НП в Київській області від 21 вересня 2018 року №482 о/с тимчасове виконання обов`язків заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області було покладено на ОСОБА_3 , заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення поліції в аеропорту «Бориспіль» Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області (т.3, а.с. 191).

Не погоджуючись з наказом ГУ НП в Київській області від 13 вересня 2018 року №463 о/с, яким позивача було призначено на нижчу посаду, останній звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному наказу, суд керується наступним.

Порядок проходження служби в Національній поліції України, зокрема умови та порядок призначення, переміщення та звільнення з посад поліцейських, визначено у Законі України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №?580-VIII).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський, здійснюється, зокрема за ініціативою поліцейського.

Відповідно до положень частин третьої - п`ятої статті 59 Закону №580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України. Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

У пункті 2 розділу III Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року №1235, передбачено, що підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Документами з питань проходження служби є: 1) рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; 2) подання про призначення на посаду; 3) подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення (Перелік документів з питань проходження служби, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року №1235).

Отже, однією з форм переміщення поліцейських на служби в поліції є призначення їх на нижчу посаду. З аналізу викладених положень чинного законодавства випливає, що переміщення по службі на нижчу посаду з ініціативи поліцейського здійснюється на підставі його волевиявлення у формі рапорту, відповідно до якого видається наказ по особовому складу.

У спірних правовідносинах позивач не заперечує, що складав рапорт, у якому просив перемістити його з посади заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області на посаду заступника начальника слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області.

Особливістю цієї справи є те, що згодом після звернення до начальника ГУ НП в Київській області із рапортом про призначення на нижчу посаду позивач відкликав його, посилаючись на те, що написав його на пропозицію керівництва СУ ГУ НП в Київській області для уникнення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Переглядаючи цю справу в касаційному порядку, Верховний Суд зазначив, що подача рапорту про переміщення на нижчу посаду з метою уникнути дисциплінарної відповідальності за винні дії не може розцінюватися як примус до цього.

Водночас Верховний Суд звернув увагу на те, що в цій справі залишилася не встановленою фактична дата прийняття оскаржуваного наказу й чи було станом на цю дату волевиявлення позивача на переміщення з огляду на його рапорт від 01 жовтня 2018 року (вх. №6677 від 08 жовтня 2018 року), де він щодо переміщення заперечував.

Усуваючи процесуальні недоліки, що були підставою для направлення справи на новий розгляд, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року про прийняття справи до провадження судом було витребувано у відповідача: 1) докази реєстрації наказу від 13 вересня 2018 року №463 у системі документообігу ГУ НП в Київській області (паперовій та електронній); 2) докази ознайомлення позивача із наказом від 13 вересня 2018 року №463 о/с із детальними письмовими поясненнями про те, коли саме та хто з посадових осіб ГУ НП в Київській області ознайомлював позивача з цим наказом; 3) письмові пояснення та докази на підтвердження того, коли позивач передав справи за попередньою посадою (заступник начальника Броварського відділу поліції - начальник слідчого відділу) та приступив до виконання службових обов`язків за новою посадою (заступник начальника слідчого відділу Броварського відділу поліції); 4) копію посадової інструкції позивача за посадою заступника начальника слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП у Київській області, докази ознайомлення позивача з цією посадовою інструкцією; 5) довідку про нараховане та виплачене грошове забезпечення позивача за вересень - листопад 2018 року; письмові пояснення та розрахунки, яку заробітну плату (грошове забезпечення) отримував позивач до і після 13 вересня 2018 року.

Виконуючи вимоги вказаної ухвали, відповідачем було долучено до матеріалів справи Журнал обліку наказів, вказівок, рішень колегії ГУ НП в Київській області (інв.№259, початий 04 січня 2018 року, закінчений 27 грудня 2018 року) (т.3, а.с.108-110) та розверстку для видання і розсилання наказу ГУ НП в Київській області від 13 вересня 2018 року №463 о/с (т.3, а.с. 158).

Як убачається з розверстки для видання і розсилання наказу, наказ ГУ НП в Київській області від 13 вересня 2018 року №463 о/с був виготовлений у восьми примірниках для направлення його до Управління кадрового забезпечення ГУ НП в Київській області, Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП в Київській області, Управління режиму та технічного захисту інформації ГУ НП в Київській області, Бориспільського, Києво-Святошинського, Обухівського, Білоцерківського відділів поліції, Слідчого управління ГУ НП в Київській області.

Дослідивши Журнал обліку наказів, вказівок, рішень колегії ГУ НП в Київській області (т.3, а.с. 108-110), судом встановлено, що наказ ГУ НП в Київській області від 13 вересня 2018 року №463 о/с був зареєстрований у ньому та 18 вересня 2018 року надісланий до Управління кадрового забезпечення, Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку, Управління режиму та технічного захисту інформації ГУ НП в Київській області, що підтверджується підписами уповноважених осіб цих структурних підрозділів про отримання його копії.

Судом установлено, що з 13 вересня 2018 року Управлінням фінансового забезпечення ГУ НП в Київській області грошове забезпечення позивачеві нараховувалося, виходячи з посадового окладу в розмірі 2950,00 грн., що відповідає посадовому окладу за посадою заступника начальника слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області. Викладені обставини підтверджуються довідкою ГУ НП у Київській області від 25 вересня 2020 року №656 (т.3, а.с. 152); розрахунковими листами за вересень-листопад 2018 року (т.3, а.с. 196), розрахунково-платіжною відомістю за вересень-листопад 2018 року (т.4, а.с.60-65), відповідно до яких у вересні 2018 року позивачеві було нараховано 12365,47 грн. грошового забезпечення, у жовтні 2018 року - 11472,13 грн., у листопаді 2018 року - 9441,59 грн.

Водночас, як убачається з указаного Журналу обліку наказів, вказівок, рішень колегії ГУ НП в Київській області, Броварський ВП ГУ НП а Київській області у переліку адресатів оскаржуваного наказу відсутній і до нього не надсилався.

З листа Управління кадрового забезпечення ГУ НП в Київській області (УКЗ ГУ НП в Київській області) від 13 серпня 2020 року №2385 випливає, що із наказом ГУ НП в Київській області від 13 вересня 2018 року №463 о/с позивача не ознайомлювали, адже «призначення відбувалося за ініціативою працівника». У цьому ж листі УКЗ ГУ НП в Київській області повідомило, що у нього відсутня інформація щодо передачі справ позивачем при переміщенні та дати початку виконання ним функціональних обов`язків за новою посадою (т.3, а.с. 91).

Матеріалами справи підтверджується і не було спростовано відповідачем, що копію наказу ГУ НП в Київській області від 13 вересня 2018 року №463 о/с позивач отримав лише 15 листопада 2018 року у відповідь на його рапорт від 01 жовтня 2018 року (вх. №6677 від 08 жовтня 2018 року).

При цьому, як пояснював позивач, увесь цей час він продовжував виконувати функціональні обов`язки заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області.

У судовому засіданні 06 жовтня 2020 року судом як свідка було допитано ОСОБА_4 , яка на момент виникнення спірних правовідносин проходила службу в Броварському ВП ГУ НП в Київській області на посаді начальника Управління кадрового забезпечення.

Свідок ОСОБА_4 підтвердила, що наказ ГУ НП в Київській області від 13 вересня 2018 року №463 о/с до Броварського ВП ГУ НП в Київській області не надходив, і що з оскаржуваним наказом позивача не ознайомлювали, хоча ознайомлення поліцейських з наказами, що стосуються проходження служби (по особовому складу), входить до її посадових обов`язків. Свідок зауважила, що за час проходження нею служби в органах поліції це був перший випадок, коли наказ по особовому складу, прийнятий ГУ НП, не було надіслано до відповідного підрозділу поліції.

Свідок ОСОБА_4 повідомила, що їй невідомо про факт ознайомлення позивача з посадовою інструкцією заступника начальника слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області чи про передачу позивачем справ при переміщенні. Водночас свідок повідомила, що фактично змін в організації роботи в Броварському ВП ГУ НП в Київській області не відбулося: позивач і ОСОБА_2 , який до 13 вересня 2018 року обіймав посаду заступника начальника слідчого відділу Броварського ВП [на яку переміщувався позивач], у вересні-жовтні 2018 року продовжили службу без зміни робочих місць (кабінетів). При цьому наказ ГУ НП в Київській області від 14 вересня 2018 року №466, яким ОСОБА_2 переміщено з посади заступника начальника слідчого відділу Броварського ВП на посаду начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Броварського ВП, до Броварського ВП ГУ НП в Київській області надійшов лише у другій половині жовтня 2018 року.

У судовому засіданні 30 жовтня 2020 року судом також було допитано як свідка ОСОБА_2 , якого наказом ГУ НП в Київській області від 14 вересня 2018 року №488 було звільнено з посади заступника начальника слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області, на яку оскаржуваним у цій справі наказом переміщувався позивач.

Свідок ОСОБА_2 повідомив, що його також було переміщено на нижчу посаду, і що з наказом від 14 вересня 2018 року №488 його до середини жовтня 2018 року не ознайомлювали. Як зазначив свідок ОСОБА_2 , попри накази про переміщення, у вересні та першій половині жовтні 2018 року він та ОСОБА_1 продовжували виконувати службові обов`язки за попередніми посадами, без зміни робочого місця (кабінету).

При цьому свідок ОСОБА_2 пояснив, що в кінці вересня 2018 року керівництвом Броварського ВП ГУ НП в Київській області було представлено тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника - начальника слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області, яким став ОСОБА_3 , проте це не мало наслідком відсторонення ОСОБА_1 від виконання обов`язків заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області.

Як зазначив свідок, «представлення» ОСОБА_3 мало неформальний характер й не давало підстав для висновку про звільнення (переміщення) ОСОБА_1 з посади заступника начальника - начальника слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області. Зокрема, за доводами свідка ОСОБА_2 , у вересні-жовтні 2018 року його прямим начальником був ОСОБА_1 , який, як начальник слідчого відділу Броварського ВП здійснював організацію роботи слідчих та проводив наради. Натомість ОСОБА_3 знайомився з особовим складом та організацією роботи Броварського ВП, проте до безпосереднього керівництва слідчим відділом Броварського ВП так і не приступив.

Як зазначив свідок ОСОБА_2 , за тих обставин представлення ОСОБА_3 тимчасово виконуючим обов`язки заступника начальника - начальника слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області сприймалося як засіб психологічного впливу на слідчих слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП з боку керівництва ГУ НП в Київській області.

Викладені обставини в сукупності свідчать про те, що наказ ГУ НП в Київській області від 13 вересня 2018 року №463 о/с, хоча і був прийнятий та зареєстрований у відповідному журналі, реалізований не був, адже для виконання зазначений наказ до Броварського ВП ГУ НП в Київській області не надсилався.

Недоведення відповідачем до логічного завершення ініційованої позивачем процедури переміщення його на іншу (нижчу) посаду утворило в Броварському ВП ГУ НП в Київській області ситуацію невизначеності та ряд юридичних конфліктів.

Так, наявними у матеріалах справи доказами у взаємозв`язку з поясненнями позивача, показаннями свідків підтверджується, що ОСОБА_1 , після прийняття оскаржуваного наказу, не був ознайомлений з його змістом чи посадовою інструкцією заступника начальника слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області та не припинив виконання повноважень заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області.

Тобто фактично ОСОБА_1 переміщений не був і юридичних наслідків для нього (за винятком незначної втрати у розмірі грошового забезпечення) оскаржуваний наказ на момент подання ним рапорту про відкликання волевиявлення на переміщення не створив.

Представники відповідача під час розгляду справи не змогли пояснити причин, з яких процедура переміщення позивача була настільки непослідовною та непрозорою, як і не змогли надати належних доказів того, що позивачеві станом на момент складання рапорту про відкликання рапорту щодо переміщення (01 жовтня 2018 року), його реєстрації (08 жовтня 2018 року) та його розгляду (07 листопада 2018 року) було відомо про прийняття ГУ НП в Київській області наказу від 13 вересня 2018 року №463 о/с.

Аргументи представника відповідача про те, що позивач знав або принаймні мав знати про те, що станом на 01 жовтня 2018 року процедура його переміщення була завершена внаслідок зміни з 13 вересня 2018 року розміру його посадового окладу суд оцінює критично.

Суд погоджується з тим, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують зміну розміру посадового окладу позивача (зменшення з 3250 грн. до 2950 грн.) і, як наслідок, зміну розміру його грошового забезпечення з 13 вересня 2018 року.

Проте суд зауважує, що зміни в розмірі грошового забезпечення не були істотними (12365,47 грн. у вересні проти 11472,13 грн. у жовтні 2018 року), а в сукупності з тією обставиною, що розмір грошового забезпечення позивача у значній частині формується за рахунок стимулюючих виплат, розмір яких встановлюється щомісяця, саме по собі коливання розміру грошового забезпечення у зазначених межах, за відсутності доказів ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом чи новою посадовою інструкцією, не доводить, що позивачеві про нього було відомо.

Суд вважає, що в умовах, коли самим відповідачем свідомо або через недбалість було приховано факт прийняття наказу про переміщення позивача на нижчу посаду, позивач, подаючи 01 жовтня 2018 року рапорт про відкликання свого попереднього рапорту про переміщення, обґрунтовано вважав, що його не було розглянуто.

Беручи до уваги, що стан правової невизначеності, в якому опинився позивач, був наслідком безсистемних дій ГУ НП в Київській області, суд вважає, що у відповідача не було правових підстав для неврахування рапорту позивача від 01 жовтня 2018 року (вх. №6677 від 08 жовтня 2018 року) про відмову від переміщення.

Зважаючи на те, що рапорт позивача від 01 жовтня 2018 року (вх. №6677 від 08 жовтня 2018 року) відповідач не врахував, суд дійшов висновку, що переміщення позивача було незаконним, адже до фактичної реалізації оскаржуваного наказу волевиявлення позивача як ключової умови для переміщення на іншу посаду не існувало.

При цьому факт реєстрації оскаржуваного наказу в системі документообігу ГУ НП в Київській області чи окремі його наслідки у вигляді незначних змін у грошовому забезпеченні позивача, за умови відсутності доказів ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом чи фактичного переміщення позивача, не змінюють змісту спірних правовідносин та не спростовують того, що фактичне переміщення позивача відбувалося за відсутності його волевиявлення на це.

Суд також погоджується з доводами позивача про допущення відповідачем істотних процедурних порушень під час прийняття оскаржуваного наказу.

Як було встановлено судом, оскаржуваний наказ ГУ НП в Київській області №463 о/с був прийнятий 13 вересня 2018 року і саме з цього дня позивач мав бути переміщений на посаду заступника начальника слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області.

Проте станом на 13 вересня 2018 року посада заступника начальника слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області вакантною не була, адже її продовжував займати ОСОБА_2 , якого з неї було звільнено наказом ГУ НП в Київській області від 14 вересня 2018 року №488.

Непослідовність та непрозорість дій ГУ НП в Київській області під час переміщення позивача на фоні службового розслідування, фігурантом якого були посадові особи слідчого відділу Броварського ВП, порушення базових процедурних правил свідчить, що свої повноваження з питань кар`єри позивача ГУ НП в Київській області використовувало недобросовісно та всупереч меті, з якою ці повноваження йому були надані.

За викладених обставин суд дійшов висновку, що наказ ГУ НП в Київській області від 13 вересня 2018 року №463 о/с є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Беручи до уваги, що переміщення позивача на нижчу посаду мало незаконний характер, обґрунтованими є вимоги позивача про поновлення його на посаді заступника начальника - начальника слідчого відділу Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області, з якої його було незаконно переміщено.

Крім цього, відповідно до абзацу десятого підпункту 10.2 пункту 10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 "Про судове рішення в адміністративній справі", задовольняючи позовні вимоги про поновлення на публічній службі, суд повинен визнати протиправним рішення суб`єкта владних повноважень повністю або частково та скасувати акт індивідуальної дії повністю або ту його частину, яка стосується позивача, з моменту прийняття акта та обов`язково вказати дату, з якої особу поновлено на посаді.

Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 13.09.2018 № 463 о/с позивача призначено заступником начальника слідчого відділу Броварського відділу поліції, звільнивши з посади заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу цього ж відділу, тобто 13.09.2018 року (т.3, а.с.102)

Приймаючи до уваги, що день звільнення з посади заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Броварського відділу поліції в даному випадку вважається останнім днем служби на цій посаді, суд вважає, що днем звільнення позивача є 13 вересня 2018 року.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позивач підлягає поновленню на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області з дня, наступного за днем звільнення позивача з цієї посади, а саме з 14 вересня 2018 року.

Різниця в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи не є предметом позову.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.

Системно проаналізувавши положення законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Доказів понесення витрат, пов`язаних із розглядом справи, позивач не надав, у зв`язку з чим їхній розподіл судом не здійснюється.

Водночас позивачем під час звернення до суду першої інстанції був сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн. згідно квитанції №31053 від 17.12.2018, вирішуючи питання розподілу якого суд зазначає таке.

Предметом цього позову є наказ ГУ НП в Київській області від 13 вересня 2018 року №463 о/с, яким позивача перемістили на іншу посаду та вимога про поновлення позивача на попередній посаді.

Пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі позивачі звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Таким чином, під час звернення до суду з позовною заявою судовий збір сплаті не підлягав, у зв`язку з чим і підстав для покладення на відповідача тягаря з його відшкодування позивачеві немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 13 вересня 2018 року № 463 о/с.

3. Поновити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, з 14 вересня 2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано - 18.12.2020 р.

Суддя Кушнова А.О.