Справа № 640/24721/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2020 року м. Київ № 640/24721/19
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до третя особаМіністерства оборони України Київського міського військового комісаріату
провизнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з позовом до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ), Київського міського військового комісаріату (04112, м. Київ, вул. Парково-Сирецька, 19, ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати п. 20 протоколу № 147 від 01 листопада 2019 року комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум;

- зобов`язати Міністерство оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ) призначити і виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу, як інваліду 3 групи з 09.09.2019 року, інвалідність якого настала внаслідок травми , що пов`язана із захистом Батьківщини, в розмірі 250- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на перше січня календарного року без урахування раніше виплаченої суми грошової допомоги, в зв`язку із встановленням 15% та 25% втрати працездатності в сумі 30835 грн, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, як військовослужбовець, який отримав інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), що мали місце в період проходження військової служби, адже право на отримання грошової допомоги при встановленні інвалідності у позивача виникло 09.09.2019 року (момент встановлення первинно інвалідності III групи), а трирічний термін на реалізацію даного права визначений ч. 8 ст. 16-3 Закону України № 2011-XI на час звернення з заявою про виплату не сплинув (останнім днем трирічного терміну є 10.09.2022 року, а позивач подав заяву про виплату допомоги 03.10.2019 року).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.01.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі, без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється. Також, на підтвердження своїх доводів відповідач навів практику Верховного Суду.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій наголосив, що правові позиції Верховного Суду, висловлені в постановах, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву не можуть застосовуватись до спірних правовідносин адже, на переконання позивача, наведена у них позиція регулює інші за змістом правовідносини. У спірних правовідносинах при встановленні інвалідності після встановлення відсотку втрати працездатності чи навпаки ознака повторності відсутня, а отже, до позивача не може бути застосовано норми, на які посилається відповідач.

Третьою особою надано суду письмові пояснення з приводу спірних правовідносин, де зазначено, що Київський міський військовий комісаріат направив документи для розгляду на комісію до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, та виконав покладений на нього обов`язок.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 з 24.07.2014 року по 09.10.2014 року, з 16.02.2015 року по 20.05.2015 року, з 15.09.2015 року по 25.08.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районі її проведення на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується Довідками про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 1863 від 18.10.2014 року, № 2641 від 16.06.2015 року, № 5634 від 31.10.2016 року.

Позивач 13.05.2015 року під час артилерійського обстрілу опорного пункту, під час виконання обов`язків з військової служби у зоні АТО одержав мінно-вибухову травму ЗЧМТ, що підтверджується довідкою про обставини травми від 26.05.2015 №2080.

Протоколом № 1577 від 07.06.2018 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтва встановлено, що отримані позивачем травми, контузії, захворювання 13.05.2015 року - пов`язані із захистом Батьківщини.

З 25.08.2016 року позивача виключено зі списків особового складу, усіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Оболонського РВК м. Києва, що підтверджується Витягом із наказу командира військової частини ПП В2262 №238 від 25.08.2016 року.

Так, позивачеві 31.10.2016 року визначено ступінь втрати професійної працездатності 15%, 13.06.2018 року визначено ступінь втрати працездатності 25%; 15.09.2019 року визначено ступінь втрати професійної працездатності 45% у зв`язку із травмою, контузією - пов`язаною із захистом Батьківщини, що підтверджується довідками Міністерства охорони здоров`я України.

Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0996235 від 25.09.2019 року позивачеві встановлено III групу інвалідності з 09.09.2019 року при первинному огляді інваліда, причина: «травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини».

У подальшому, позивачеві відповідно до п. 11 ч. 2 сг. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Управлінням праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації видано Посвідчення особи з інвалідністю 3 групи серії А № 012069 від 01.10.2019 року.

У зв`язку з вище наведеним, позивач 03.10.2019 року звернувся до Київського МВК із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності (травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини), долучивши до заяви пакет необхідних документів.

На виконання заяви позивача вх. №Ш-1290 від 03.10.2019 року листом від 04.10.2019 №BC3/3365 Київський МВК направив до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги позивачеві, який з 09.09.2019 року визнаний інвалідом 3 групи, разом із поданими позивачем документами.

Листом від 22.11.2019 року №BC3/3939 Київський МВК повідомив позивача, що 01.11.2019 року відбулося засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. За результатом розгляду поданих позивачем документів йому відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги.

Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №147 від 13.11.2019 року (пункт 20 даного протоколу) підставою для відмови стало застосування до спірних правовідносин пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», надалі за текстом позовної заяви - Закон України № 2011-ХІ1, та пункту 8 Порядку призначений і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженого Постановою KM України від 25.12.2013 року № 975, надалі за текстом позовної заяви - Порядок № 975. Вказане рішення мотивоване тим, що між первинною втратою працездатності, яка визначалася у відсотках та втратою працездатності у вигляді 3 групи інвалідності пройшов термін понад 2 роки, немає підстав для призначення одноразової грошової допомоги. Допомога у зв`язку з встановленням 15 % та 25 % втрати працездатності виплачена в сумі 30835 грн.

Позивач вважаючи, що рішення Міністерства оборони України про відмову виплатити грошову допомогу є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки порушує його право на отримання грошової допомоги відповідно до Закону України № 2011-XII та Порядку № 975, звернувся до суду даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-XII), Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 4 частини 2 зазначеної правової норми встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 162 Закону України №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, зокрема, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункта 2 статті 16 цього Закону).

Пунктами 2, 4 статті 163 Закону України №2011-ХІІ передбачено, що у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ (далі - Закон України №1774-VІІІ), який набрав чинності з 01 січня 2017 року, пункт 4 статті 1633 Закону України №2011-ХІІ доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».

Отже, наведеними положеннями Закону на момент встановлення позивачу втрати працездатності у розмірі 15% (31.10.2016) обмеження для отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі строком два роки обумовлене встановленням вищої групи інвалідності або більшого відсотка втрати працездатності під час повторного огляду.

З 01 січня 2017 року законодавець встановив обмеження для отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі строком в два роки, обумовлене зміною групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності, після первинного встановлення інвалідності.

Як установлено судом, 15.09.2019 інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини, встановлена позивачу вперше, а тому за правилами абзацу 1 пункту 4 частини 2 статті 16 Закону України №2011-ХІІ позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Посилання відповідача на абзац другий зазначеної правової норми суд відхиляє, оскільки у спірних правовідносинах у 2016 році позивачу встановлено 15% втрати працездатності, а у 2019 році вперше встановлено інвалідність, отже зміна групи інвалідності відсутня.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року по справі 640/875/19.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині вимог щодо визнання протиправним та скасування п. 20 протоколу № 147 від 01 листопада 2019 року комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум підлягає задоволенню з підстав, викладених вище.

Пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, як інваліду 3 групи з 09.09.2019 року, інвалідність якого настала внаслідок травми, що пов`язана із захистом Батьківщини, в розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на перше січня календарного року без урахування раніше виплаченої суми.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частин 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного та враховуючи встановлені обставини у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та ним не понесено витрат, пов`язаних з розглядом справи, тому судові витрати у даній справі не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 159, 243-245, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати п. 20 протоколу № 147 від 01 листопада 2019 року комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

3. Зобов`язати Міністерство оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ) призначити і виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу, як інваліду 3 групи з 09.09.2019 року, інвалідність якого настала внаслідок травми , що пов`язана із захистом Батьківщини, в розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на перше січня календарного року без урахування раніше виплаченої суми грошової допомоги, в зв`язку із встановленням 15% та 25% втрати працездатності в сумі 30 835 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа