Справа № 160/16989/20
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши в м.Дніпро заяву Приватного акціонерного товариства «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» про забезпечення позову у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Приватного акціонерного товариства «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» про забезпечення позову, в якій позивач просить зупинити дію індивідуального акта відмови ГУ ДПС у Дніпропетровській області у реєстрації платника єдиного податку оформленого листом за вих.№115239/10/04-36-04-18-24 від 15.12.2020.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що заявник буде знаходитись на загальній системі оподаткування та повинен сплачувати величезні податки та зазнавати великі матеріальні збитки, які при вирішенні справи на користь позивача, держава повинна відшкодувати.
Розглянувши заяву про забезпечення позову та вивчивши надані докази на її підтвердження, суд дійшов висновку про відсутність достатніх обґрунтованих правових підстав для задоволення даної заяви, виходячи з наступного.
Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що листом ГУ ДПС у Дніпропетровській області №115239/10/04-36-04-18-24 від 15.12.2020 заявнику відмовлено у реєстрації платника єдиного податку з 01.01.2020. Заявник вважає, що при вирішення справи на його користь, відповідач не зможе виконати рішення суду та здійснити реєстрацію Приватного акціонерного товариства «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» платником єдиного податку третьої групи з 01.01.021, так як весь цей час він знаходиться на загальній системі оподаткування і сплачує податки відповідно до норм ПК України.
Одночасно з заявою про забезпечення позову, Приватним акціонерним товариством «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» подано позовну заяву, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо відмови у його реєстрації платником єдиного податку третьої групи з 01.01.2021 відповідно до його заяви;
- зобов`язати ГУ ДПС у Дніпропетровській області здійснити реєстрацію ПАТ «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» платником єдиного податку третьої групи з 01.01.2021 відповідно до його заяви.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.153 КАС України, заява про забезпечення позову подається, серед іншого, до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Частиною 2 ст.153 КАС України визначено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів задля створення можливості реального виконання у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача (заявника).
Суд зазначає, що зазначені підстави є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача (заявника) та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження.
Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.
Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.
У зв`язку з цим, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач (заявник), співмірним з позовними вимогами та чи відповідає він меті і завданням правового інституту забезпечення позову.
При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.
У контексті співмірності суди також повинні перевіряти не тільки співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, а й надавати оцінку порушеному праву позивача, про захист якого він просить.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.
Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.
Суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх та обгрунтованих доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.
Сама лише незгода заявника з відмовою суб`єкта владних повноважень у реєстрації його платником єдиного податку та сплатою заявником податків і зборів, визначених нормами Податкового кодексу України, а також звернення до суду з позовом про визнання дій щодо такої відмови протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.
З огляду на предмет спору, викладене свідчить про непропорційність та неспівмірність заходів забезпечення позову, про які просить заявник, недоведеність доказами необхідність застосування заходів забезпечення позову, а, отже, відсутні підстави для їх застосування.
Отже, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
Оскільки останнім днем для розгляду заяви про забезпечення позову є 19.12.2020 (вихідний день), то суд, враховуючи положення ч.6 ст.120 КАС України, розглядає заяву в перший робочий день 21.12.2020.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Заяву Приватного акціонерного товариства «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» про забезпечення позову у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Орджонікідзевський рудоремонтний завод» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя О.В. Маковська