Справа № 520/3443/2020
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 р.Справа № 520/3443/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

за участю: секретаря судового засідання - Губарєвої В. А.

представника позивача - Щербак Н.Б.

представника відповідача - Гусаченко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року (суддя Мороко А.С.; м. Харків; повний текст рішення складено 02.07.2020) по справі № 520/3443/2020

за позовом Комунального підприємства "Харківський метрополітен"

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківський метрополітен" (надалі також - позивач, КП "Харківський метрополітен" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області (надалі також - відповідач, ГУ Держпраці у Харківській області, Управління Держпраці), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати припис № 20-01-4406/0146-0637 від 11.02.2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року адміністративний позов Комунального підприємства "Харківський метрополітен" - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Держпраці у Харківській області № 20-01-4406/0146-0637 від 11.02.2020.

Стягнуто на користь комунального підприємства "Харківський метрополітен" (ідентифікаційний код - 04805918) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області (ідентифікаційний код - 39779919) судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог КП "Харківський метрополітен" - відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на проведення планової перевірки, за результатами якої, на підставі наданих позивачем документів, посадовими особами Управління Держпраці було встановлено порушення позивачем вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", а саме невиконання роботодавцем нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4% середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за 2018 та 2019 роки. Вважає, що виконанням нормативу з працевлаштування осіб з інвалідністю є лише працевлаштування особи на основне місце роботи шляхом укладення з нею трудового договору, при цьому обов`язок по працевлаштуванню покладається законодавцем виключно на роботодавців. Отже, лише подання до центру зайнятості звітності за формою № 3-ПН про вакантні посади для осіб з інвалідністю не є належним виконанням покладеного на позивача обов`язку, а тому відповідачем з метою недопущення в подальшому порушення вимог законодавства у сферах зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, було видано позивачу припис № 20-01-4406/0146-0637 від 11.02.2020, яким зобов`язано у строк до 11.03.2020 проінформувати ГУ Держпраці у Харківській області про вжиті заходи щодо дотримання вимог ст. 19 Закону № 875 станом на 11.03.2020, із долученням копій документів за підписом уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Вказує, що 02.03.2020 КП "Харківський метрополітен" проінформувало Управління Держпраці про виконання припису про усунення порушень, позивач надав копію звіту за формою 3-ПН до Харківського міського центру зайнятості про попит на робочу силу (вакансії) від 24.02.2020 № 2005, надало копію оголошення у газеті "Прем`єр", на підтвердження намагань останнього дотримуватися в подальшому вимог Закону № 875, отже скаржник вважає, що суб`єкт господарювання дотримується в подальшому (після здійснення) планового заходу вимог ст. 19 Закону № 875, відтак позивачем вимоги припису виконано у встановлений в ньому строк.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.02.2020 працівниками Головного управління Держпраці у Харківській області проведено планову перевірку КП "Харківський метрополітен" з питань додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, результати якої оформлено актом № 20-01-4406/0146 від 11.02.2020.

З вказаного акту вбачається, що перевіркою встановлено не виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. Так, на підставі наданих до перевірки документів встановлено, що середньооблікова кількість штатних працівників: за 2018 рік склала (осіб) - 2111; за 2019 рік склала (осіб) - 2161; з них, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність: за 2018 рік (осіб) - 49; за 2019 рік (осіб) - 48. При цьому, кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" за 2018 рік (осіб) - 84; за 2019 рік (осіб) - 86.

На підставі висновків акту № 20-01-4406/0146 від 11.02.2020 відповідачем складено припис про усунення виявлених порушень № 20-01-4406/0146-0637 від 11.02.2020, відповідно до якого згідно зі ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" зобов`язано генерального директора КП "Харківський метрополітен" у строк до 11.03.2020 усунути порушення, в подальшому дотримуватися вимог частини 1 статті 19 Закону України №875 щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, про усунення виявлених порушень у визначений у приписі строк проінформувати Головне управління Держпраці у Харківській області.

Не погоджуючись із вимогами вказаного припису, позивач звернувся до суду з цим позовом про його скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було допущено порушень вимог чинного законодавства щодо працевлаштування осіб з інвалідністю, з огляду на здійснення нею усіх необхідних дій направлених на створення умов для працевлаштування інвалідів та вжиття заходів, направлених на інформування відповідного центру зайнятості про наявність можливості працевлаштування осіб з інвалідністю.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11 лютого 2015 року, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до п. 7 Положення про Державну службу України з питань праці Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Як передбачено Положенням про Головне управління Держпраці у Харківській області, затвердженим наказом Державної служби України з питань праці № 84 від 03.08.2018 року, Головне управління Держпраці у Харківській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Відповідно до пп.11 п.4 Положення про Головне управління Держпраці у Харківській області управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний контроль за дотриманням підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, законодавства про зайнятість населення та працевлаштування інвалідів у частині реєстрації у регіональному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів; виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» від 21.08.2019 року № 823 (далі - Порядок №823, який був чинним на час проведення перевірки).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 823, в редакції чинній на момент проведення інспекційного відвідування позивача, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Положеннями Порядку № 823 не визначено тип заходу - плановий чи позаплановий, а лише форму - інспекційне відвідування чи невиїзне інспектування.

Так, інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача.

Пунктами 16, 17 Порядку № 823 визначено, що за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі висновків акту № 20-01-4406/0146 від 11.02.2020 відповідачем складено припис про усунення виявлених порушень № 20-01-4406/0146-0637 від 11.02.2020, відповідно до якого згідно зі ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" зобов`язано генерального директора КП "Харківський метрополітен" у строк до 11.03.2020 усунути порушення, в подальшому дотримуватися вимог частини 1 статті 19 Закону України №875 щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, про усунення виявлених порушень у визначений у приписі строк проінформувати Головне управління Держпраці у Харківській області.

Щодо наявності підстав для винесення припису про усунення позивачем вказаних порушень вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" № 875-ХІІ (далі по тексту - Закон № 875-ХІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

При цьому, частиною другою статті 19 Закону № 875-XII зобов`язано підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, самостійно розраховувати кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та забезпечувати працевлаштування інвалідів.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону (частина 3 статті 19 Закону № 875-XII).

Частиною першою статті 20 Закону № 875-ХІІ встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

У зв`язку з цим, для правильного вирішення спору необхідно перевірити, чи вжив позивач залежних від нього заходів для забезпечення середньооблікової чисельності працюючих інвалідів відповідно до установленого нормативу.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" № 5067-VI (далі по тексту - Закон № 5067-VI) роботодавці зобов`язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

На виконання пункту 4 частини третьої статті 50 Закону № 5067-VI, наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31 травня 2013 затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)". В контексті прийнятого Закону № 5067-VI, та затвердженого Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" на роботодавців покладено обов`язок подавати до відповідного центру зайнятості звітність форми №3-ПН лише за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії.

Колегія суддів зауважує, що періодичності подачі звітності за формою № 3-ПН законодавством не встановлено, а передбачено, що така звітність подається не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, тобто передбачено одноразове інформування про кожну вакансію. Тому, якщо роботодавець одноразово подав звітність форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" у строк не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, він виконав обов`язок своєчасно та в повному обсязі у встановленому порядку подати інформацію про попит на робочу силу (вакансії). Це означає, що в такому випадку учасник господарських відносин вжив залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року по справі №806/1368/17.

Аналіз наведених вище норм законодавства свідчить про те, що законодавцем чітко визначені обов`язки підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю :

- виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця,

- створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

- забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством;

- надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів;

- звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість і працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

- в разі невиконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

Відтак, на підприємство покладається обов`язок самостійного працевлаштування інвалідів шляхом створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та інформування про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування інвалідів, в тому числі і центри зайнятості. В свою чергу, закон не покладає обов`язок на підприємство здійснювати самостійний пошук працівників - інвалідів.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі П/811/693/17, від 02 травня 2018 року у справі № 804/8007/16, від 13 червня 2018 року у справі № 819/639/17.

При цьому, положеннями Закону № 875-XII також визначено, що працевлаштування інвалідів здійснюється або шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства, або шляхом звернення до державної служби зайнятості, яка в свою чергу здійснює пошук підходящої роботи для працевлаштування такого інваліда.

З огляду на викладене, обов`язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого Законом нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості. Механізм реалізації зазначеної програми працевлаштування передбачає здійснення певних заходів з боку підприємств.

Доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, є звіт форми № 3-ПН.

Таким чином, невиконанням обов`язку здійснювати працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць, виходячи з вимог статті 18 № 875-XII, та, як наслідок, підставою для винесення відповідного припису має місце або в разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 18 Закону № 875-XII, а саме: невиділення та нестворення робочих місць, ненадання державній службі зайнятості інформації, незвітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, оскільки саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування інвалідів, або у разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 17, частини першої статті 18, частин другої, третьої та п`ятої статті 19 Закону № 875-XII, що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2019 року у справі № 820/2190/17, яка в силу ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковою для врахування.

В акті перевірки зазначено, що кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" за 2018 рік (осіб) - 84; за 2019 рік (осіб) - 86. Поряд з цим, судовим розглядом встановлено, що позивачем в ході проведення планової перевірки надано відповідачу звітність за формою №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", які подавались до Харківського міського центру зайнятості у 2018 році, а саме: 23.01.2018, 20.02.2018, 20.03.2018, 24.04.2018, 14.05.2018, 25.06.2018, 17.07.2018, 27.08.2018, 24.09.2018, 08.10.2018, 19.11.2018, 17.12.2018; у 2019 році: 21.01.2019, 25.02.2019, 18.03.2019, 22.04.2019, 20.05.2019, 24.06.2019, 19.07.2019, 19.08.2019, 09.09.2019, 18.10.2019, 25.11.2019, 23.12.2019.

Також, КП "Харківський метрополітен" протягом 2018 - 2019 років розміщувало оголошення щодо працевлаштування інвалідів в друкованому засобі масової інформації - газеті "Прем`єр", що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, позивачем створено робочі місця для працевлаштування інвалідів, про що належним чином проінформовано уповноважені органи щодо наявності вільних робочих місць на підприємстві.

При цьому, під час розгляду справи до суду не надано доказів відмови позивача у працевлаштуванні інвалідів за направленням центру зайнятості.

Отже, позивачем здійснено всіх заходів для працевлаштування інвалідів, зокрема, систематичне повідомлення центру зайнятості про наявність вакантних посад для працевлаштування інвалідів, інформування Фонду соціального захисту інвалідів про вказані дії та надання копії звітів про попит на робочу силу, чим виконано вимоги ст. 19 Закону 875-XII, на порушення яких відповідач посилається при винесенні оскаржуваного припису.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача стосовно наявності у позивача обов`язку самостійного працевлаштування інвалідів, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку суб`єкта господарювання здійснювати самостійний пошук працівників, останній повинен створювати робочі місця для осіб з інвалідністю та направляти до центру зайнятості відповідну звітність з інформацією щодо можливості працевлаштування таких осіб.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування припису про усунення порушень законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю № 20-01-4406/0146-0637 від 11.02.2020.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року по справі № 520/3443/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 17.12.2020 року