Справа № 308/13759/19
Суддя: Деметрадзе Т. Р.
Дата ухвалення: 2020-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Деметрадзе Т.Р., секретаря судового засідання Скраль В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом Краснова Родіона Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Краснов Р.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Краснова Родіона Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивує тим, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 26.08.2019 року в`їхав на територію України для працевлаштування в порядку ч. 4 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Вказує, що 22 листопада 2019 року позивачем був отриманий дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства від 14.11.2019 року за №1369 строком дії до 14.11.2020 року. Враховуючи те, що 22.11.2019 року була п`ятниця, то в перший робочий день наступного тижня, а саме 25.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою та комплектом документів для отримання посвідки для тимчасового проживання на території України на період роботи.

Однак, уповноваженою особою головного управління ДМС у Закарпатській області Опаленик В.В. на ОСОБА_1 без будь-яких пояснень склався протокол про адміністративне правопорушення на підставі ч. 1 ст. 203 КУпАП та цього ж дня за підписом першого заступника начальника Головного управління Бердар О.М. йому було вручено постанова про накладення адміністративного стягнення від 25.1 1.2019 року серії ПН МЗК №000177за ч. 1 ст. 203 КУпАП та застосована санкція про накладення штрафу у розмірі 5100 гривень.

Зазначає, що ОСОБА_1 в`їхав на територію України 26.08.2019 року, тому строк визначений у днях (90) та його перебіг згідно ст.120 КАС України починається з наступного дня після відповідної календарної дати та якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Таким чином, строк визначений у межах 90 днів з 26.08.2019 року закінчився 23.11.2019 року та припав на неробочий день (субота).

За таких обставин, правомірне перебування позивача на території України та звернення до відповідача для продовження строку його перебування відбулося у рамках законного знаходження на території України іноземця. Зауважує, що тими ж мотивами підтверджується неправомірність і видання рішення №54 від 25.11.2019 року про примусове повернення з України ОСОБА_1 .

Враховуючи зазначене, просить суд визнати дії Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про порушення адміністративного провадження та застосування адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 незаконними, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 25.11.2019 року серії ПН МЗК №000177, винесену першим заступником Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 та рішення №54 від 25.11.2019 року про примусове повернення з України іноземця громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , а провадження закрити, та зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області прийняти заяву громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 щодо отримання посвідки на тимчасове проживання та розглянути пакет документів.

Не погоджуючись з твердженнями позивача, 20.01.2020 року через канцелярію суду надійшов відзив на позов представника управління Радь О., згідно якого він вказує, що твердження позивача є хибними та такими, що не можуть бути взяті до уваги виходячи з наступного.

Вказує, що документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні, та таким днем було 04 листопада 2019 року. Також зазначив, що іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність згідно закону.

Тому, рішення №54 від 25.11.2019 року про примусове повернення з України іноземця громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 та постанова про накладення адміністративного стягнення від 25.11.2019 року серії ПН МЗК №000177 є правомірними та не підлягають скасуванню.

На підставі наведеного, просив суд відмовити у задоволенні позову.

31.01.2020 року через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, згідно якого вказує, що твердження відповідача є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Зазначає, що посадовим особами ГУ ДМС у Закарпатській області не прийнято до уваги поважність пропуску строку звернення та отримання відповідних дозволів на роботу в Україні ОСОБА_1 та у поданому відзиві не спростовані мотиви та аргументи позовної заяви.

Позивач у судове засідання не з`явився та його представник подав заяву, згідно з якою просив розглянути справу у їх відсутності та задоволити позов.

Представник відповідача не скористався правом на участь у судовому засіданні та згідно поданого відзиву просив у задоволені позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Постановою ПН МЗК №000177 від 25.11.2020 року, винесеної першим заступником начальника Головного управління міграційної служби України в Закарпатській області Бердар О.М., на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5100 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Із вказаної постанови вбачається, що 25.11.2019 року о 14 год. 30 хв., в м. Ужгород, по вул. Грибоєдова, було виявлено громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , який перебував на території України з порушенням правил перебування, а сам після закінчення дозволеного терміну перебування ухилився від виїзду з України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Аналізом зібраних у справі доказів судом встановлені наступні фактичні обставини.

Судом встановлено та неоспорено сторонами, що гр. Росії ОСОБА_1 в`їхав на територію України 26 серпня 2019 року для працевлаштування.

За приписами пп. 2 п. 2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Таким чином, кінцевий термін перебування ОСОБА_1 на території України був день 24 листопада 2019 року, та враховуючи ту обставину, що кінець строку припав на вихідний день (неділю), то кінцевий термін перебування останнього на території України було 25 листопада 2019 року.

З оглянутого наказу Закарпатського обласного центру зайнятості №159 від 14.11.2019 року встановлено, що таким надано дозвіл ТОВ «Джаз Байт» на застосування правці громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 на посаді директора терміном до одного року.

Згідно п. 17 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 322, документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні.

Зважаючи на вказане, позивач був зобов`язаний звернутися із зібраними документами до міграційного органу до 10 листопада 2019 року, що ним зроблено не було. Також суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що рішення із центру зайнятості про дозвіл на застосування праці іноземців, яке датоване 14 листопада 2019 року, було видане 22 листопада (22 грудня згідно позовної заяви) чи 23 листопада 2019 року згідно відповіді на відзив позивача, оскільки такі доводи не підтверджені жодними фактичними даними (відміткою про отримання, тощо.).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова ПН МЗК №000177 від 25.11.2020 року, винесена першим заступником начальника Головного управління міграційної служби України в Закарпатській області Бердар О.М., постановлена згідно вимог закону посадовою особою у межах її компетенції, є правомірною та не підлягає скасуванню.

Також, згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Статтею 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначені випадки, коли іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, зокрема, у разі, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Зважаючи на те, що гр. Росії ОСОБА_1 не звернувся у встановлений законом строк до органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції для оформлення посвідки на тимчасове проживання, був притягнутий до адміністративної відповідальності за перебування на території України з порушенням правил перебування, то посадовою особою ГУ ДМС України в Закарпатській області було прийнято рішення №54 від 25.11.2019 року про примусове повернення з України іноземця громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 .

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз досліджених у справі доказів свідчить, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу позову, натомість такі його доводи знайшли своє об`єктивне спростування доводами представника відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених вимог позивача, що є підставою для відмови у їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 КАС України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.04.2020 року було вжито заходи забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі постанови від 25.11.2019 року серії ПН МЗК №000177, виданої Головним управлінням Державної міграційної служби України в Закарпатській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконання якої проводиться в межах виконавчого провадження №61382673.

Зважаючи на те, що дана справа розглянута по суті, тому підстави, які слугували для забезпечення позову відпали, а тому такі підлягають скасуванню.

Керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», «Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 322, ст. 203, ст.ст. 245, 247, 251, 258, 280, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 77, 120, 157, 210, 241, 243, 294-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Краснова Родіона Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання дій незаконними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Вжиті ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.04.2020 заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі постанови від 25.11.2019 року серії ПН МЗК №000177, виданої Головним управлінням Державної міграційної служби України в Закарпатській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконання якої проводиться в межах виконавчого провадження №61382673, яке знаходиться на виконанні Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 7 «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Деметрадзе Т.Р.