Справа № 2а-13190/12/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 2а-13190/12/2070

касаційне провадження № К/9901/19866/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бившевої Л.І.,

суддів: Хохуляка В.В., Ханової Р.Ф.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Красноградської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Харківській області (далі - Інспекція) на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2015 (суддя Сагайдак В.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2015 (головуючий суддя - Курило Л.В., судді - Присяжнюк О.В., Русанова В.Б.) у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) до Красноградської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2012 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Інспекції, у якому просив: скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.11.2012 № та № (в редакції ухвали Вищого адміністративного суду України від 25.02.2015).

На обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 посилався на те, що: що єдиною підставою для визначення йому податкових зобов`язань з податку з доходів фізичних осіб та податку на додану вартість став висновок податкового органу про розбіжність у обсязі отриманої підприємцем виручки, яка виникла за рахунок розподілу переробленої сільськогосподарської продукції відповідно до актів б/н від 10.12.2009, від 12.12.2010 та від 09.12.2011, що не відповідає договору про сумісну діяльність б/н від 10.04.2004; твердження Інспекції про перевищення граничної суми і необхідності подальшого обрахунку доходу на загальній системі за 2009, 2010, 2011 роки є безпідставним та необґрунтованими, оскільки обсяг його виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2009 рік не перевищував 500 тис. грн., що підтверджується виписками по рахунках та даними з книги обліку доходів та витрат за період, який перевірявся; відповідно до договору про сумісну діяльність б/н від 10.01.2004, укладеного між ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , вирощену учасниками договору у 2009-2011 роках сільськогосподарську продукцію, яку, в свою чергу, ними було здано на переробку, та продукцію переробки цукросировини було розподілено в рівних долях кожному із учасників договору, що є їх власністю; кошти від реалізації продукції переробки кожен з учасників договору відобразив у своїй книзі обліку доходів та витрат; розподіл продукції між учасниками договору про спільну діяльність не є виручкою ФОП ОСОБА_1 у розумінні статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва».

Справа неодноразово розглядалась різними судовими інстанціями.

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 03.08.2015, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2015, позов задовольнив у повному обсязі: скасував податкові повідомлення-рішення від 21.11.2012 № та № в.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суди з посиланням на висновок експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Харківській області від 29.07.2015 № 75, виходили з того, що: даними книги обліку доходів та витрат підтверджується, що обсяг виручки ФОП ОСОБА_1 за 2009 рік склав 496176,00 грн., за 2010 рік - 364419,00 грн., за 2011 рік - 666624,49 грн., що також підтверджується звітами суб`єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за 2009 - 2011 роки, а також банківськими виписками; розподіл продукції між учасниками договору про спільну діяльність не являється виручкою позивача у розумінні положень статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва»; ФОП ОСОБА_1 відзвітував до Інспекції про перевищення граничної суми доходу для платників єдиного податку за 2011 рік на суму 166625,00 грн. та сплатив із вказаної суми податок з доходів фізичних осіб, що підтверджується платіжним дорученням № 164 від 10.01.2012.

Інспекція оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанцій до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 23.05.2016 відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою і витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, оскільки суди не надали належної правової оцінки тому, що: усі грошові кошти, які надходять на розрахунковий рахунок або в касі суб`єкта підприємницької діяльності, вважаються виручкою, з огляду на що ФОП ОСОБА_1 зобов`язаний був включити до складу валового доходу дохід, який виник за рахунок розподілу переробленої сільськогосподарської продукції відповідно до актів б/н від 10.12.2009, від 12.12.2010 та від 09.12.2011; відповідно до статті 7 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» дія цього Указу не поширюється на діяльність, визначену пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

ФОП ОСОБА_1 не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 09.11.2020 прийняв касаційну скаргу Інспекції до провадження, закінчив підготовку справи до касаційного розгляду та визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 10.11.2020.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, у період з 01.10.2009 по 30.06.2012 застосував спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, шляхом сплати єдиного податку.

Інспекція провела позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 по 30.06.2012, результати якої оформлені актом від 07.11.2012 № 627/17/217300898, за висновками якого підприємцем були порушені вимоги, зокрема, пункту 1 статті 1, статті 5 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб`єктів малого підприємництва», статей 3, 4, 7, 8, 9 Закону України «Про податок на доходи фізичних осіб» статей 3, 4, 6, 9 Закону України «Про податок на додану вартість», статей 163, 164, 167, 168, 177 Податкового кодексу України.

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що ФОП ОСОБА_1 занизив обсяг виручки за період, який перевірявся, на загальну суму 2635767,01 грн. (у тому числі: за 2009 рік - на 440880,60 грн., за 2010 рік - на 1033416,16 грн., за 2011 рік - на 1161470,25 грн.) внаслідок невключення до складу валового доходу вартості реалізації продукції переробки цукрового буряка згідно актів б/н від 10.12.2009, від 12.12.2010 та від 09.12.2011, складених на підставі договору про сумісну діяльність б/н від 10.01.2004 між ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , оскільки цим договором не передбачено розподілу продукції переробки вирощеної цукросировини. З огляду на те, що у 2009 році ФОП ОСОБА_1 перевищив граничну суму виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), з якою законодавець пов`язує обов`язок зареєструватися платником податку на додану вартість, проте не подав з 01.01.2010 заяву на реєстрацію та не зареєструвався платником податку на додану вартість, він несе відповідальність за ненарахування та несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника, з огляду на що встановлено заниження підприємцем податку на додану вартість на загальну суму 725168,80 грн. за період з 01.10.2009 по 30.06.2012.

На підставі висновків вказаного акта перевірки Інспекція прийняла податкові повідомлення-рішення від 21.11.2012 № , яким збільшила ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на 457353,50 грн. - за основним платежем; № , яким збільшила ОСОБА_1 суму грошового зобов`язання за платежем: суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість на 725162,80 грн. - за основним платежем, 181290,70 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та звітності для суб`єктів малого підприємництва, пунктом 1 статті 1 якого передбачається надання фізичним особам права перебувати на такій системі оподаткування за умови, якщо вони здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500000,00 грн.

Відповідно до статті 5 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу). Суб`єкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно із законодавством України.

Положеннями статті 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що форма книги обліку доходів та витрат, що підлягають оподаткуванню відповідно до цього Указу, і порядок її ведення суб`єктами малого підприємництва, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються Державною податковою адміністрацією України.

Порядок ведення книги обліку доходів і витрат затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1269, відповідно до пункту 1 якого (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) книга обліку доходів і витрат (далі - книга) ведеться суб`єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб`єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), а також особами, які мають пільговий торговий патент для продажу товарів (крім підакцизних) (надання послуг) відповідно до законодавства з питань патентування деяких видів підприємницької діяльності, якщо такі особи не є платниками податку на додану вартість згідно із законодавством (далі - суб`єкти підприємницької діяльності).

Пунктом 5 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1269 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що суб`єктом підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов`язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день.

У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що підставою для висновку податкового органу про перевищення підприємцем граничного обсягу виручки, встановленого Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва», слугувало те, що за період, який перевірявся, підприємець занизив обсяг реалізації внаслідок невключення до складу валових доходів доходу, який виник за рахунок розподілу переробленої сільськогосподарської продукції відповідно до актів б/н від 10.12.2009, від 12.12.2010 та від 09.12.2011. При цьому, на 6-7 аркушах акту перевірки (пункту 1.12 акту) Інспекція не вказує документи, які б підтверджували факт отримання підприємцем коштів у готівковій та/або безготівковій формі в розмірі понад 500000,00 грн. В свою чергу, в пункті 1.9 акту Інспекцією зазначено, що виписки банку не надавались, та відповідно не досліджувались, а в пункті 1.14 акту перевірки вказує, що зустрічні звірки по контрагентах підприємця не проводились.

Також, судами було встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 був укладений договір про сумісну діяльність б/н від 10.01.2004, відповідно до умов якого (в редакції додаткових угод від 18.02.2006 та від 03.01.2007) сторони домовились про сумісну діяльність для досягненян спільних господарських цілей у вирощуванні сільськогосподарської продукції на орендованих зенмельних ділянках та паях та про право діяти та вести господарську діяльність від імені та в інтересах учасників договору про сумісну діяльність б/н від 10.01.2004 року з третіми особами без довіреності.

Вирощену у 2009 - 2011 роках учасниками вказаного договору продукцію, а саме цукровий буряк, було здано на переробку ТОВ «Цукрове».

Матеріалами справи, а саме: довідками ТОВ «Цукрове» від 17.01.2013 № 14/1 та № 14/2, копіями акту виконаних робіт до договору №248 від 22.09.2011 та акту виконаних робіт до договору №249 від 22.09.2011 між ТОВ «Цукрове» та ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 , актами розподілу вирощеної сільськогосподарської продукції та продукції її переробки №б/н від 10.12.2009, №б/н від 12.12.2010, №б/н від 09.12.2011 підтверджується, що в 2009-2011 роках вирощену сільськогосподарську продукцію та продукцію її переробки було розподілено між учасниками договору про сумісну діяльність в рівних долях. У 2010-2011 роках ФОП ОСОБА_1 здавав на переробку частину цукрового буряка, вирощеного спільно учасниками договору про сумісну діяльність б/н від 10.04.2004, а отримані ним від цукрового заводу цукор, меляса та жом були розподілені між учасниками зазначеного договору - ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 в рівних долях. У 2009 році ФОП ОСОБА_1 не здавав на переробку цукровий буряк та не отримував від цукрового заводу цукру, мелясу та жом.

Згідно відомостей з книги обліку доходів і витрат за 2009 рік ФОП ОСОБА_1 отримав валовий дохід (обсяг виручки) в сумі 496176,00 грн., за 2010 рік - у сумі - 364419,00 грн., за 2011 - у сумі 666624,49 грн. Вказані обставини також підтверджуються, банківськими виписками, звітами суб`єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за 2009 - 2011 роки та податковими деклараціями про майновий стан і доходи за 2009 рік № 8963 від 06.01.2010, за 2010 рік № 9543 від 05.01.2011 та за 2011 рік №8611 від 05.01.2012.

Крім іншого, висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Харківській області від 29.07.2015 № 75, наданим на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2015, встановлено, що в обсязі наданих на дослідження документів, висновки акту позапланової виїзної документальної перевірки №627/17/217300898 від 07.11.2012 в частині встановлення: 1) донарахування податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, внаслідок порушення абзацу 2 статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» наданими на дослідження документами не підтверджуються; 2) заниження податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в періоді, що перевірявся, у сумі 906453,50 грн. внаслідок порушення статей 3, 4, 6, 9 Закону України «Про податок на додану вартість» наданими на дослідження документами не підтверджуються; отримання ФОП ОСОБА_1 виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) в обсязі понад 500 тис. грн. в 2009 - 2010 роках з врахуванням вимог Вищого адміністративного суду України від 25.02.2015, наданими на дослідження документами не підтверджується. За 2011 рік ФОП ОСОБА_1 звітував про перевищення граничної суми доходу для платників єдиного податку (500000,00 грн.) суму 166625,00 грн. оподатковуваний дохід з якої склав 9317,00 грн. Сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1584,00 грн. була сплачена позивачем, що підтверджується платіжним дорученням №164 від 10.01.2012.

Таким чином, оскільки ФОП ОСОБА_1 у 2009-2011 роках був платником єдиного податку, а також те, що у зазначений період ним не був перевищений граничний обсяг оподатковуваних операцій (без податку на додану вартість), встановлений підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість», у позивача виникало обов`язку зареєструватись платником податку на додану вартість та з його сплати.

Щодо застосування до спірних правовідносин положень статті 7 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва», суди попередніх інстанцій обгрунтовано виходили з наступного.

Відповідно до статті 7 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дія цього Указу не поширюється, зокрема, на спільну діяльність, визначену пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Статтею 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено порядок оподаткування операцій особливого типу, до яких, зокрема, віднесено оподаткування спільної діяльності на території України без створення юридичної особи.

Відповідно до підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спільна діяльність без створення юридичної особи проводиться на підставі договору про спільну діяльність, що передбачає об`єднання коштів або майна учасників для досягнення спільної господарської мети. Облік результатів спільної діяльності ведеться платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку.

Згідно з підпунктом 7.7.6 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування господарські відносини між учасниками спільної діяльності прирівнюються до відносин на основі окремих цивільно-правових договорів.

Положеннями підпункту 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що Порядок податкового обліку та звітності результатів спільної діяльності встановлюється центральним податковим органом.

Згідно з пунктом 4.12 Порядку обліку платників податків, зборів (обов`язкових платежів), затвердженого наказом ДПА України від 19.02.1998 № 80 (у редакції, чинній на дату укладення додаткової угоди від 03.01.2007 до договору про сумісну діяльність б/н від 10.01.2004), на обліку в органах державної податкової служби повинні перебувати угоди про розподіл продукції (далі - угоди) та договори про спільну діяльність на території України без створення юридичних осіб (далі - договори), при виконанні яких виникають обов`язки за сплатою податків і зборів (обов`язкових платежів), передбачених законодавством. Документи, що стосуються договору чи угоди, зберігаються в особовій справі платника податків.

Відповідно до підпункту 4.12.2 пункту 4.12 Порядку обліку платників податків, зборів (обов`язкових платежів), затвердженого наказом ДПА України від 19.02.1998 № 80 (у редакції, чинній на дату укладення додаткової угоди від 03.01.2007 до договору про сумісну діяльність б/н від 10.01.2004), для взяття на облік договору про спільну діяльність без створення юридичної особи платник податків (резидент), що призначений учасниками договору відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору, за своїм місцем перебування на податковому обліку подає такі документи: заяву за ф. N 1-ОПП; завірену копію договору (контракту) про спільну діяльність; інформаційну картку договору з відміткою органу, що здійснив державну реєстрацію договору (тільки для договорів про спільну діяльність за участю іноземного інвестора). Органи державної податкової служби провадять облік договорів про спільну діяльність відповідно до цього Порядку та до положень наказу Державної податкової адміністрації України від 30.09.2004 № 571 «Про затвердження форми Звіту про результати спільної діяльності на території України без створення юридичної особи, Порядку його складання та Порядку ведення податкового обліку результатів спільної діяльності», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.10.2004 за № 1388/9987.

Пунктом 4.14 Порядку обліку платників податків, зборів (обов`язкових платежів), затвердженого наказом ДПА України від 19.02.1998 № 80 (у редакції, чинній на дату укладення додаткової угоди від 03.01.2007 до договору про сумісну діяльність б/н від 10.01.2004), передбачено, що з моменту взяття на облік платник податків уважається таким, що перебуває на загальній системі оподаткування, якщо ним не обрано інший спосіб оподаткування відповідно до законодавства.

Наказом ДПА України від 22.02.2010 № 99 «Про затвердження Змін до Порядку обліку платників податків, зборів (обов`язкових платежів)» пункт 4.12 розділу 4 було доповнено підпунктом 4.12.3 такого змісту: « 4.12.3. Взяттю на облік в органах державної податкової служби підлягають договори, оподаткування спільної діяльності яких здійснюється відповідно до пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». У разі взяття на облік договору згідно з цим Порядком уповноваженій особі надається номер із ТРДПАУ для ведення податкового обліку результатів спільної діяльності окремо від обліку результатів іншої господарської діяльності. Документи, що стосуються договору, зберігаються в обліковій справі уповноваженої особи. Одночасно із взяттям на облік договору уповноважена особа за номером із ТРДПАУ зараховується до категорії платників податку на прибуток при виконанні договору, а також в установленому порядку за таким номером може бути зареєстрована як платник податку на додану вартість при виконанні договору. Уповноважена особа за номером із ТРДПАУ не може бути зареєстрована чи взята на облік як платник або податковий агент інших, ніж податок на прибуток та податок на додану вартість, видів податків, зборів (обов`язкових платежів). Обов`язки щодо сплати інших видів податків, що виникають при виконанні договорів, виконуються кожним учасником самостійно відповідно до чинного законодавства. В органах державної податкової служби не обліковуються договори про спільну діяльність, які не відповідають положенням підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Кожен учасник таких договорів перебуває на обліку в органах державної податкової служби та виконує обов`язки платника податків самостійно».

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що в органах державної податкової служби обліковуються договори про спільну діяльність, на які поширюються особливості податкового обліку та оподаткування спільної діяльності, та за якими хоча б один з учасників договору про спільну діяльність є платником податку на прибуток підприємств. При цьому, кожен учасник договорів про спільну діяльність, на які не поширюються особливості податкового обліку та оподаткування спільної діяльності, визначені статтею 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», перебуває на обліку в органах ДПС та виконує обов`язки платника податків самостійно, для цілей оподаткування дві особи чи більше, які здійснюють спільну діяльність без утворення юридичної особи, вважаються окремою особою у межах такої діяльності.

У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що листом від 23.04.2015 №38/10/20-22.41-24 Інспекція підтвердила, що за період з 10.01.2004 по 30.06.2012 до Інспекції не надходили документи для взяття на облік договору про сумісну діяльність б/н від 10.01.2004, укладеного між ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 та про визначення відповідальної особи за ведення спільної діяльності. ФОП ОСОБА_1 за період з 10.01.2004 по 30.06.2012 не був платником податку на прибуток.

Також, судами було встановлено, що у періоді, який перевірявся, ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 були платниками єдиного податку.

Відповідно до статті 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником, зокрема, податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств.

Враховуючи те, що предмет договору відноситься до господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , а також те, що жодна із сторін договору про сумісну діяльність не була платником податку на прибуток, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що на договір про сумісну діяльність б/н від 10.01.2004 не поширюються особливості податкового обліку та оподаткування спільної діяльності, визначені статтею 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», у зв`язку з чим кожен із учасників цього договору перебуває на обліку в податкових органах та виконує обов`язки платника податків самостійно і вважаються окремою особою у межах такої діяльності.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, доводи Інспекції, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків, наведених у постанові Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2015 та ухвалі Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2015, оскільки суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права до встановлених у справі правовідносин, а тому у задоволенні її касаційної скарги слід відмовити.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Інспекції підлягає залишенню без задоволення, а постанова Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2015 та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2015 - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Красноградської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Харківській області залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2015 та ухвалі Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2015 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.І. Бившева В.В. Хохуляк Р.Ф. Ханова