Справа № 560/5487/20
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5487/20
РІШЕННЯ
іменем України

21 грудня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення, викладену в листі від 27.04.2020 №784;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.01.2018 включно;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.01.2018 включно в загальній сумі 38365,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час проходження військової служби військовою частиною НОМЕР_1 йому протиправно не було проведено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.01.2018 включно.

Вказує, що звертався до відповідача з заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за вказаний період, але отримав відмову.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.01.2018 позивачу не нараховувалась та не виплачувалась. Проведення індексації перебуває у прямій залежності від фінансових ресурсів відповідних бюджетів та не може виходити за їх межі. При цьому, в відповідача були відсутні фінансові ресурси для виплати індексації.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.09.2020 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 20.05.2009.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.06.2019 №147 майора ОСОБА_1 , начальника інженерної служби служб, звільненого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 22 травня 2019 року №183 з військової служби у запас відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", за підпунктом "б" (за станом здоров`я), з правом носіння військової форми одягу, з 26 червня 2019 року виключено зі списків особового складу частини.

Позивач звернувся до відповідача, зокрема, щодо нарахування та виплати сум індексації грошового забезпечення.

За результатами розгляду звернення, відповідач надав відповідь, оформлену листом від 27.04.2020 №784. Зазначено, що з грудня 2015 року по січень 2018 року індексація не нараховувалася і не виплачувалася згідно з пунктом 7 телеграми від 04.01.2016 №248/3/9/1/2, де визначено не нарахування індексації грошового забезпечення до окремого роз`яснення. Вказано, що для виплати індексації в січні 2016 року - січні 2018 року фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України не було.

Вважаючи протиправними відмову у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення та бездіяльність відповідача щодо її нарахування та виплати, позивач звернувся в суд з цим позовом.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з статтею 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Приписами статті 4 Закону №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, відповідно до частини 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078), визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Положеннями пункту 6 Порядку №1078 встановлено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно з статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно з абзацами 4-5 пункту 1-1 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, зокрема, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Відповідно до абзаців 1-2 пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Тобто, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на статтю 5 Закону №1282-ХІІ, згідно з якою проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, оскільки будь-яких застережень щодо нездійснення в зв`язку з цим індексації з дати, з якої позивач просить нарахувати індексацію, вказана норма не містить.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №825/874/17.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, недостатність бюджетного фінансування відповідача жодним чином не впливає на наявність обов`язку щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивачу.

До того ж, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження факту відсутності в бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується військова частина НОМЕР_1 , коштів на індексацію грошового забезпечення, і, як наслідок, не надходження відповідних фінансових асигнувань на рахунки військової частини НОМЕР_1 для виплати індексації військовослужбовцям у вказаний період. Також відповідач не надав доказів того, що ним надсилались відповідні заявки до вищестоящого органу стосовно потреби на виділення додаткових коштів для виплати військовослужбовцям індексації грошового забезпечення.

Крім того Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 у справі "Кечко проти України" (пункт 23, заява №63134/00) вказав, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Отже, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.12.2019 у справі №822/1731/16.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на листи Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2, від 16.08.2017 №248/3/9/1/940, від 26.03.2018 №248/1485 та від 19.12.2017 №248/7/9/1/1661, оскільки військова частина НОМЕР_1 має керуватися та діяти відповідно до Закону №1282-XII та Порядку №1078, які мають вищу юридичну силу, ніж вказані листи (роз`яснення).

Проте, як вже зазначалося, позивачу за період з 01.01.2016 по 31.01.2018 не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що свідчить про протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , оскільки будь-які дії стосовно вказаних виплат нею не вчинялися.

Таким чином, наявні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача, що полягає у невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.01.2018

Оскільки суд встановив протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , слід її зобов`язати нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період.

Водночас, суд вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправною відмови у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення, викладену в листі від 27.04.2020 №784, оскільки в цьому листі не міститься відмови у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення. У листі від 27.04.2020 №784 позивачу надано, зокрема, інформацію про те, що індексація за період з грудня 2015 року по січень 2018 року йому не нараховувалася і не виплачувалася.

Щодо позовної вимоги в частині визначення позивачем загальної суми індексації (38365,72 грн), суд вважає відсутніми підстави для її задоволення з врахуванням наступного.

Питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`яку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватись позивачу, належить до компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум.

Тобто відповідач має самостійно визначити належну позивачеві суму індексації за період з 01.01.2016 по 31.01.2018 включно.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.09.2020 у справі №620/3282/18.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Викладене свідчить про наявність підстав для часткового задоволенні позовних вимог.

З врахуванням положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 січня 2018 року включно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 31 січня 2018 року включно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк