Справа № 280/6218/20
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2020-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року Справа № 280/6218/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.,

за участі секретаря судового засідання Биховської А.П.

позивача ОСОБА_1

представники відповідачів - не прибули

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Запорізькій області, Головного управління ДПС у Запорізькій області, Василівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся із позовною заявою до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач 1), Василівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ( далі - відповідач -2), в якому позивач просить суд:

- визнати бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області та Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо неповернення безпідставно стягнутих коштів протиправною;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнуті (отримані) кошти в сумі 21030,90 грн. за вимогою про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 24.05.2019 №Ф-1076-55, яка визнана протиправною та скасована;

- зобов`язати Василівський районний відділ Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнуті (отримані) кошти в сумі 2103,10 грн. в якості виконавчого збору і 369,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій за примусове виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 24.05.2019 №Ф-1076-55 яка визнана протиправною та скасована.

В обґрунтування позову зазначає, що ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» чітко вказує, на те, що «Нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню», але у даному випадку нарахування та стягнення з позивача суми ЄСВ відбулось без достатньої правової підстави, що підтверджено Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по справі №280/6527/19, яким визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1076-55 від 24.05.2019 на суму 21030, 90 грн. За таких обставин, позивач вважає, що стягнення з нього у примусовому порядку 21030,90 грн. боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ, 2103,10 грн. виконавчого збору та 369,00 грн. витрат на проведення виконавчих, дій, а всього 23503,00 грн. було здійснено протиправно і безпідставно, а тому відповідачі зобов`язані повернути ОСОБА_1 це майно на підставі закону (ст. 1212 ЦК України).

Ухвалою судді від 28.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/6218/20 та призначено судове засідання на 19.10.2020. Відповідачам запропоновано надати до суду протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі відзив та документи на його обґрунтування.

Протокольною ухвалою суду від 19.10.2020 розгляд справи відкладено на 16.11.2020.

Ухвалою суду від 19.10.2020 від відповідачів витребувано додаткові докази, зокрема: від Головного управління ДФС у Запорізькій області облікову картку платника ОСОБА_1 , докази погашення суми боргу з ЄСВ позивачем у справі; від Василівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) докази утримання виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

20.10.2020 на адресу суду надійшов відзив відповідача-1 за вх. 49805, у якому останній зазначив, що станом на 14.02.2020 по ФОП ОСОБА_1 на рівні ДФС України відповідно до вимог чинного законодавства рахувалась заборгованість у сумі 15471,8 грн., а саме:за 2017 рік (по строку 09.02.2018 року) - 2888,9 грн., що дорівнює мінімальному страховому внеску (3200 х 22%) помноженому на кількість місяців звітного року; за І-ІV квартали 2018 року відповідно по термінам сплати 19.04.2018, 19.07.2018, 19.10.2018, 21.01.2019 9828,72 грн., або 2457,18 грн. за кожний квартал (мінімальна заробітна плата з січня 2018 року 3723 х 22 відсотки = 819,06 грн. в місяць, за 3 місяці відповідно 819,06 грн. х 3 =2457,18 грн.); за І квартал 2019 року відповідно по терміну плати 9.04.2019 -2754,18 грн., або 2457,18 грн. за кожний квартал (мінімальна заробітна плата з січня 2018 року 3723 х 22 відсотки = 819,06 грн. в місяць, за 3 місяці відповідно 819,06 грн. х 3 =2457,18 грн.). Вказана сума стягнута в межах виконавчого провадження в повному обсязі. Відповідно до п.9-15 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», щодо усунення дискримінації за колом платників» від 13.05.2020 №592-ІХ нараховані та сплачені суми недоїмки або стягнуті за зазначений період (з 01.01.2017 по 03.06.2020) суми недоїмки, штрафних санкцій та пені не підлягають поверненню. Враховуючи вищевикладене, відповідач зазначив, що дії Головного управління ДПС у Запорізькій області, є правомірними та відповідають нормам діючого законодавства України, нормам Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 р. (із змінами та доповненнями), Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (із змінами та доповненнями), а позовна заява ОСОБА_1 є необґрунтованою.

29.10.2020 на адресу суду надійшли письмові заперечення від відповідача 2 за вх. №51967, відповідно до яких останній зазначив, що на адресу Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла заява стягувача від 04.10.2019 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання Вимоги про сплату боргу № Ф- 1076-55У від 24.05.2019, виданої Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 21030,90 грн. 07.10.2019 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви стягувача про прийняття виконавчого документа до виконання, копії яких направлено сторонам виконавчого провадження. Одночасно з цим, 07.10.2019 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 2103,10 грн. на підставі ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження». 18.12.2019 державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження на підставі ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5. Постанови державного виконавця боржником не оскаржувались. 24.12.2019 державним виконавцем було прийнято рішення та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішенням суду відповідно до на підставі п.9 ч 1. ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», копія якої з оригіналом виконавчого документа направлено до Головного управління ДФС Запорізької області та копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження до відома за вихідним № 35919. На підставі вищевикладеного, державний виконавець керуючись ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» правомірно виніс постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження тому зазначені постанови не можуть бути скасовані, оскільки винесені в межах чинного законодавства (Закону України «Про виконавче провадження»).

Протокольною ухвалою суду від 16.11.2020 до участі у справі залучено Головне управління ДПС у Запорізькій області у якості третього відповідача та розгляд справи відкладено на 25.11.2020.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених в адміністративному позові та відповіді на відзив.

Представники відповідачів, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, до суду не прибули.

25.11.2020 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши думку сторін, суд встановив наступне:

Згідно даних АІС «Податковий Блок» фізична особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебував на обліку у ГУ ДПС у Запорізькій області (Василівський район) з 13.08.2007, як фізична особа- підприємець на загальній системі оподаткування.

04.04.2019 до Єдиного державного реєстру департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради внесено запис щодо рішення фізичної особи підприємця про припинення підприємницької діяльності (стан 11).

З 2000 року позивач працював на ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат», що підтверджується трудовою книжкою, та за позивача як за найманого працівника його податковими агентами підприємствами-роботодавцями постійно сплачувався єдиний соціальний внесок, в т.ч. за 2017-2019 роки.

24.05.2019 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1076-55, відповідно до якої сума боргу (недоїмки) позивача становить 21030,90 грн. Зазначене рішення направлено 27.05.2019 на адресу позивача листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно якого конверт не вручено.

04.10.2019 на адресу Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла заява стягувача від 04.10.2019 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання Вимоги про сплату боргу № Ф- 1076-55У від 24.05.2019, виданої Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 21030,90 грн.

07.10.2019 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви стягувача про прийняття виконавчого документа до виконання, копії яких направлено сторонам виконавчого провадження. Одночасно з цим, 07.10.2019 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 2103,10 грн., у відповідності до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

18.12.2019 державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5.

Грошові кошти, що надійшли від боржника були розподілені відповідно до вимог статей 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження» наступним чином:

- грошові кошти в сумі 21030,9 грн. перераховано на рахунок Василівського управління ГУ ДФС у Запорізькій області в рахунок погашення заборгованість по ЄСВ боржник ОСОБА_1 на р/р № НОМЕР_2 , згідно з вимогою № ф-1076-55 у, виданою 24.05.2019 посадовою особою (Василівське відділення ГУ ДПС), (що підтверджується платіжними документами № 7850 від 10.12.2019 та №271 від 13.02.2020 );

- грошові кошти в сумі 2103,1 грн., як стягнення виконавчого збору, перераховано з депозитного рахунку Василівського районного відділу державної виконавчої служби до державного бюджету (що підтверджується платіжними документами № 7894 від 10.12.2019 та № 112 від 07.02.2020);

- грошові кошти в сумі 369,00 грн., як стягнення витрат виконавчого провадження, перераховано з депозитного рахунку Василівського районного відділу державної виконавчої служби на спеціальний реєстраційний рахунок Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (що підтверджується платіжними документами № 7895 від 10.12.2019 та № 7896 від 12.12.2019).

24.12.2019 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішенням суду відповідно до п.9 ч 1. ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», копія якої з оригіналом виконавчого документа направлено до Головного управління ДФС Запорізької області та копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження до відома за вихідним № 35919.

В той же час, ОСОБА_1 не погоджуючись із вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1076-55 від 24.05.2019 оскаржив її у судовому порядку.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по справі №280/6527/19 визнано протиправною та скасовано вимогу Головною управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1076-55 від 24.05.2019 на суму 21030,90 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 25.05.2020.

10.08.2020 позивач звернувся до ГУ ДФС у Запорізькій області із заявою про повернення безпідставно стягнутих коштів, у зв`язку із скасуванням вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1076-55 від 24.05.2019.

21.08.2020 ГУ ДПС у Запорізькій області надано позивачу відповідь за вих. №19629/14/08-01-55-07, якою відмовлено останньому у задоволенні його заяви від 10.08.2020.

Зважаючи відмову відповідачів у поверненні йому безпідставно стягнутих коштів протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Суд зазначає, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон №2464 (далі - Закон №2464) .

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини 2 статті 6 Закону №2464).

Приписами пункту 2 частини 1 статті 7 Закону встановлено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно частини четвертої статті 8 Закону № 2464, порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування -Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 № 469) (далі -Інструкція № 449).

Згідно пункту 1 розділу VI Інструкції № 449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У відповідності до п. 3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

- платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

- платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Як свідчать матеріали справи та не заперечувалось сторонами, 24.05.2019 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1076-55, відповідно до якої сума боргу (недоїмки) позивача становить 21030,90 грн.

Разом з тим, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по справі №280/6527/19, яке набрало законної сили 25.05.2020, визнано протиправною та скасовано вимогу Головною управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1076-55 від 24.05.2019 на суму 21030,90 грн.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1076-55 від 24.05.2019 на суму 21030,90 грн., як встановлено рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по справі №280/6527/19, не відповідає вимогам, що встановлені Законом України № 2464 та Інструкції № 449, а, відтак - сплачені позивачем суми єдиного внеску за 2017-2019 роки є помилково сплаченими.

Факт надмірної/помилкової сплати позивачем єдиного внеску обумовлює повернення цих коштів податковим органом у передбаченому законодавством порядку.

Згідно з ч. 13 ст. 9 Закону України № 2464 суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст.26 Закону України № 2464 суми коштів, безпідставно стягнені територіальними органами доходів і зборів з юридичних і фізичних осіб, належать поверненню з рахунків органами доходів і зборів в триденний строк з дня прийняття рішення територіальним органом доходів і зборів або судом про безпідставність їх стягнення.

З матеріалів справи слідує, що 10.08.2020 позивач звернувся до ГУ ДФС у Запорізькій області із заявою про повернення безпідставно стягнутих коштів, у зв`язку із скасуванням вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1076-55 від 24.05.2019, однак листом від 21.08.2020 за вих. №19629/14/08-01-55-07 позивачу відмовлено у задоволенні заяви із посиланням на приписи п.9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464.

Разом з тим, за приписами п.9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464 з урахування змін внесених відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року:

а) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше;

б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.

Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску (особою) зазначених документів (якщо відповідні документи не були подані раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що:

1) платник податків отримав дохід (прибуток) від здійснення підприємницької та/або незалежної професійної діяльності протягом періоду з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року;

2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником (особою) або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.

У разі якщо суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були частково самостійно сплачені платником (особою) та/або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом, податковий орган приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені у частині, що залишилася несплаченою.

Штрафні санкції до платника єдиного внеску, передбачені пунктом 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону, за наведених умов не застосовуються.

Вимога про сплату суми недоїмки, штрафних санкцій і пені вважається відкликаною у день прийняття податковим органом рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню.

Податковий орган протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про списання недоїмки з єдиного внеску, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми, надає територіальним підрозділам державної виконавчої служби інформацію про такі списані суми недоїмки з єдиного внеску в розрізі платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З дня винесення податковим органом рішення про списання недоїмки з єдиного внеску, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки, на підставі наданої податковим органом інформації підлягають закінченню відкриті державною виконавчою службою виконавчі провадження та припиняються заходи примусового виконання рішень щодо стягнення таких сум з платників єдиного внеску, яким здійснюється списання сум недоїмки, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки, відповідно до цього пункту в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Тобто закон чітко вказує, на те, що «Нараховані та сплачені або стягнуті за зазначений період суми недоїмки, штрафних санкцій і пені відповідно до цього Закону не підлягають поверненню».

Проте, на думку суду, вказані положення не поширюються на випадки, коли факт протиправного нарахування суми ЄСВ встановлено судом та скасовано сам виконавчий документ.

Однак, суд звертає увагу позивача на наступне.

Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів затверджений наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 №6 (далі - Порядок № 6).

Згідно з п. 5 цього Порядку повернення коштів здійснюється у випадках: 1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719; 2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719; 3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету; 4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.

Пунктом 6 Порядку №6 встановлено, що повернення коштів здійснюється на підставі заяви платника про таке повернення. У випадку, передбаченому п.п. 3 п. 5 цього Порядку, заява подається до органу доходів і зборів за місцем обліку помилково сплачених коштів у довільній формі із зазначенням суми та напряму повернення. Помилково сплачені суми у випадках, передбачених п.п. 3 та 4 п. 5 цього Порядку, підлягають поверненню з урахуванням положень ст. 43 Податкового кодексу України та п. 12 ст. 9 Закону № 2464.

За положеннями п. 7 Порядку № 6 у разі надходження заяви про повернення коштів підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації заяви проводить перевірку наданої платником інформації.

Заява залишається без задоволення у таких випадках: невідповідність заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку; недостовірність викладеної у заяві платника інформації; подання заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску; наявність у платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій.

У разі відмови в задоволенні заяви про повернення коштів платнику єдиного внеску підрозділом органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, надається повідомлення за підписом посадової особи із зазначенням причин відмови.

Підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення обліку платежів та складання звітності, у строк не більше ніж три робочих дні з дня отримання заяви з відміткою про підтвердження повернення коштів, на підставі даних інформаційної системи готує висновок за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку та два примірники реєстру висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем 1 факт подання позивачем 10.08.2020 заяви про повернення безпідставно стягнутих коштів по єдиному внеску.

Разом з тим, як вбачається із поданої позивачем заяви, вона не відповідає вимогам форми, визначеної у додатку 1 до цього Порядку, що є підставою для залишення заяви про повернення коштів без задоволення.

Тобто, з викладеного слідує висновок про обґрунтованість відмови податкового органу у задоволенні заяви позивача про повернення коштів, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому, суд наголошує на тому, що за позивачем залишається його право на повернення стягнутих коштів за протиправним виконавчим документом у передбаченому законом порядку.

Щодо вимог, заявлених позивачем до Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, 04.10.2019 на адресу Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла заява стягувача від 04.10.2019 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання Вимоги про сплату боргу № Ф- 1076-55У від 24.05.2019, виданої Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 21030,90 грн.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за відповідною заявою стягувача. Не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа, виконавець виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Закону, у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

За змістом статті 27 Закону, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.. 4. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Зважаючи, що зазначений виконавчий документ відповідав вимогам до виконавчого документа відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та пред`явлений у строки передбачені ст.ст.12, 13 Закону України «Про виконавче провадження» за місцем виконання рішення у відповідності до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», 07.10.2019 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви стягувача про прийняття виконавчого документа до виконання, копії яких направлено сторонам виконавчого провадження. Одночасно з цим, 07.10.2019 державним виконавцем на підставі ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 2103,10 грн.

Згідно з п.4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору; стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу.

Витрати, що пов`язані з винесенням постанов, включають наступні види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання або друк документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, марки або послуги маркувальної).

18.12.2019 державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, на підставі ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5.

Як вбачається із позовної заяви, боржнику було відомо про відкриття виконавчого провадження, своїм правом на оскарження він не скористався та самостійно сплатив на рахунок з обліку депозитних сум відділу грошові кошти, необхідні для задоволення вимог стягувача, стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

24.12.2019 державним виконавцем було прийнято рішення та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішенням суду відповідно до п.9 ч 1. ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», копія якої з оригіналом виконавчого документа направлено до Головного управління ДФС Запорізької області та копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження до відома за вихідним № 35919.

Згідно з п.7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Таким чином, оскільки виконавчий документ було скасовано коли виконавче провадження було завершено, у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документу відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» і не може бути розпочате знову згідно п.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не може повернути виконавчий збір згідно із п. 7 ст. 27 Закону.

Повернення витрат виконавчого провадження чинним законодавством не передбачено.

Крім того, як зазначив відповідач-2 у своєму запереченні, самостійно сплачена боржником сума коштів, після надходження на депозитний рахунок відділу виконавчої служби, була невідкладно перерахована, керуючись ст.ст. 42, 43, 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем з депозитного рахунку відділу виконавчої служби до державного бюджету, тому Василівський районний відділ державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не є зберігачем грошових коштів стягнутих з боржника.

Отже, з викладеного слідує, що вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166. ), Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166), Василівського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (71600, Запорізька область, Василівський район, м.Василівка, вул.Театральна, буд.14, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,- відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення в повному обсязі виготовлено та підписано 18.12.2020.

Суддя Л.Я. Максименко