Справа № 120/5636/20-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2020-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 грудня 2020 р. Справа № 120/5636/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому проваджені в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Болеко" (, адреса: автодорога Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, 412 КМ+308 М, буд. б/н, смт. Вороновиця, Вінницька область, 23252)

до: Державної служби України з безпеки на транспорті (, адреса: просп. Перемоги, 14, м. Київ, 01135)

про: визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Болеко" з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що начальником Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області на підставі актів проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом винесено постанови від 15.09.2020 року № 198526, № 198528 та № 198530 про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Не погоджуючись із винесеними постановами, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 19.10.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву, з поясненнями по суті заявлених вимог та доданням підтверджуючих документів.

20.10.2020 року копія ухвали суду про відкриття провадження направлена відповідачу - Державній службі України з безпеки на транспорті на офіційну електронну адресу. Однак, протягом дня, наступного за днем надсилання тексту даної ухвали суду, підтвердження про її отримання від учасника справи не надходило, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку.

За таких обставин, суд вважає, що відповідно до частини 3 статті 129, частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) копія ухвали суду про відкриття провадження від 19.10.2020 року вручена відповідачу належним чином. Тобто, останній вважається повідомлений про розгляд даної справи. При цьому, відповідач не скористався своїм правом, визначеним процесуальним законодавством, та відзив щодо заявлених позовних вимог до суду не подавав.

За правилами частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено, що позивач зареєстрований 31.01.2013 року у якості суб`єкта господарювання, основними видами діяльності якого є вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41), інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (код КВЕД 52.29) та надання в оренду вантажних автомобілів (код КВЕД 77.12).

25.07.2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області у пункті габаритно-вагового контролю а/д М-05 "Київ-Одеса" 450 км + 500 м, було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажу автомобільним транспортним засобом марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що використовується позивачем у господарській діяльності.

За результатами перевірки складено акт від 25.07.2020 року № 240572, у якому зазначено про виявлені порушення, що полягають у наданні послуг з перевезення великовагового вантажу без оформлення відповідного дозволу.

У подальшому, матеріали перевірки передані на розгляд Управлінню Укртрансбезпеки у Вінницькій області.

15.09.2020 року Управлінням Укртрансбезпеки у Вінницькій області розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт та прийнято постанову № 198526 про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача у сумі 8500,00 гривень.

25.07.2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області у пункті габаритно-вагового контролю а/д М-05 "Київ-Одеса" 450 км + 500 м, було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажу автомобільним транспортним засобом марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що використовується позивачем у господарській діяльності.

За результатами перевірки складено акт від 25.07.2020 року № 240573, у якому зазначено про виявлені порушення, що полягають у наданні послуг з перевезення великовагового вантажу без оформлення відповідного дозволу.

У подальшому, матеріали перевірки передані на розгляд Управлінню Укртрансбезпеки у Вінницькій області.

15.09.2020 року Управлінням Укртрансбезпеки у Вінницькій області розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт та прийнято постанову № 198528 про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача у сумі 17000,00 гривень.

07.08.2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області у пункті габаритно-вагового контролю а/д М-05 "Київ-Одеса" 452 км, було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажу автомобільним транспортним засобом марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з причепом марки SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_4 , що використовуються позивачем у господарській діяльності.

За результатами перевірки складено акт від 07.08.2020 року № 239225, у якому зазначено про виявлені порушення, що полягають у наданні послуг з перевезення великовагового вантажу без оформлення відповідного дозволу.

У подальшому, матеріали перевірки передані на розгляд Управлінню Укртрансбезпеки у Вінницькій області.

15.09.2020 року Управлінням Укртрансбезпеки у Вінницькій області розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт та прийнято постанову № 198530 про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача у сумі 17000,00 гривень.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаних рішень, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює в тому числі й габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 (далі за текстом Положення № 103), Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

За приписами підпункту 15, 27 пункту 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Отже, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі за текстом Порядок № 1567).

Згідно з пунктом 15 цього Порядку під час проведення рейдової перевірки перевіряється наявність визначених статтями 39 та 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Таким чином, законодавство зобов`язує автомобільного перевізника та водія під час здійснення своїх функцій мати при собі документи, на підставі яких здійснюється перевезення.

У відповідності до статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, як зазначено в абзаці 3 частини першої вказаної вище статті, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників.

Отже, спірним питанням у межах даної адміністративної справи є встановлення факту чи позивач є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт".

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно зі статтею 33 цього Закону автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах

Таким чином, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, у тому числі за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", є автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажів.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 30.11.2018 року між позивачем, як орендодавцем, та Приватним підприємством "Престиж Сервіс, як орендарем, укладено договір оренди транспортних засобів з екіпажем № 30/11/18-1.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.3 вказаного договору орендодавець зобов`язується передати орендарю в тимчасове платне володіння та користування вантажні автомобілі разом з причепами до них, визначені у цьому договорі, а також зобов`язується забезпечити своїми силами його керування та технічну експлуатацію, а орендар зобов`язується прийняти в тимчасове володіння та користування автомобілі разом з причепами під керуванням екіпажу (водія) орендодавця і зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату.

Перелік автомобілів та причепів вказаний у додатку № 1 до даного договору.

Передача автомобілів та причепів в оренду здійснюється за додатком № 2 до даного договору, акт приймання-передачі.

Термін користування складає 2 роки з моменту підписання договору (пункт 2.1 договору оренди транспортних засобів з екіпажем від 30.11.2018 року № 30/11/18-1).

На виконання умов вказаного договору, складено додаток № 2 від 01.12.2018 року, згідно з яким орендодавець передав, а орендар прийняв вантажні автомобілі відповідно до переліку, зокрема, марки MAN (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), марки MAN (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), марки MAN (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) та причеп марки SCHMITZ (реєстраційний номер НОМЕР_4 ).

Факт того, що транспортні засоби на час проведення перевірки перебували у користуванні третіх осіб підтверджується товарно-транспортною накладною від 25.07.2020 року № 918163, від 25.07.2020 року № 918161 та від 07.08.2020 року № 800699, копії яких містяться в матеріалах справи, а також додатками № 1, № 2 до договору оренди транспортних засобів з екіпажем від 30.11.2018 року № 30/11/18-1, відповідно до якого орендодавець належним чином передав, а орендар прийняв вищевказані транспортні засоби.

Відповідно до частини 2 статті 3 Господарського кодексу України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Крім того, господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Частиною 2 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства

За правилами статті 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а якщо цей договір укладено за участю фізичної особи, то він підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до зазначених норм чинного законодавства, даний договір оренди транспортних засобів укладений між позивачем та Приватним підприємством "Престиж Сервіс" є правомочним і не потребує додаткового нотаріального посвідчення, оскільки дані суб`єкти здійснюють свою діяльність з метою одержання прибутку та зареєстровані відповідно до закону.

У матеріалах справи відсутня інформація щодо визнання вказаного договору недійсним, а тому, у силу вимог статей 73-74 КАС України, він є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом того, що позивач у спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт", а посадові особи відповідача діяли без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття оскаржуваних рішень.

Викладене жодним чином не спростоване відповідачем.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, положеннями частини 4 статті 159 КАС України визначено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Хоча ця справа стосується податкового спору, на суду, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права та суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення у суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Одночасно, суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява № 387/03, 20.09.2012 року, пункт 53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Оцінивши докази, наявні у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 6306,00 грн. належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області № 198526 від 15.09.2020 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області № 198528 від 15.09.2020 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області № 198530 від 15.09.2020 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Болеко" судові витрати зі сплати судового збору при звернені до суду у сумі 6306,00 грн. (шість тисяч триста шість гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Болеко" (, адреса: автодорога Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, 412 КМ+308 М, буд. б/н, смт. Вороновиця, Вінницька область, 23252);

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (, адреса: просп. Перемоги, 14, м. Київ, 01135).

Рішення у повному обсязі виготовлене: 22.12.2020 року

Суддя Чернюк Алла Юріївна