Справа № 1.380.2019.006189
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

15 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.006189 пров. № А/857/6880/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Судової-Хомюк Н. М.
суддів -Пліша М. А.
Шинкар Т. І.
за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,

представник позивача: не з`явився

представник відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 1.380.2019.006189 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення повного розрахунку при звільненні - невиплату ОСОБА_1 в день виключення із списків (27.02.2019) частини надбавки за вислугу років у розмірі 50 % від посадового окладу та окладу за військове звання;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 невиплачену надбавку за вислугу років за період з березня 2018 року по січень 2019 року у сумі 2986 грн. 50 коп.

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунків при звільненні з 27.02.2019 по день винесення рішення суду;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 25000 грн..

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення повного розрахунку при звільненні - невиплату ОСОБА_1 в день виключення із списків (27.02.2019) частини надбавки за вислугу років у розмірі 50 % від посадового окладу та окладу за військове звання.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 невиплачену надбавку за вислугу років за період з березня 2018 року по січень 2019 року у сумі 2154,54 грн..

У задоволенні позовних вимог про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунків при звільненні з 27.02.2019 по день винесення рішення суду, про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 25000 грн. відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 1.380.2019.006189 скасовано та прийнято нову постанову якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

12 листопада 2020 року Військової частини НОМЕР_1 звернулася до Восьмого апеляційного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення по справі №1.38.2019.006189.

Зі змісту заяви про ухвалення додаткового судового рішення вбачається, що Військова частина НОМЕР_1 просить стягнути з позивача на її користь судові витрати в сумі 1152 грн. 60 коп., понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року.

14.12.2020 ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подав письмові пояснення щодо заяви Військової частини НОМЕР_1 про ухвалення додаткового судового рішення в яких зокрема зазначив, що враховуючи те, що судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні його позовних вимог, Військова частина НОМЕР_1 має право на компенсацію понесених судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і не має права на стягнення таких з нього, оскільки він, як позивач звільнений віл сплати судового збору у даній категорії справ.

Вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати, є передчасною та безпідставною, а тому не може буди задоволена. Просить суд у задоволенні такої відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового судового рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.5 ст.139 КАС України).

Системний аналіз положень КАС України, які регулюють питання розподілу судових витрат, дає підстави суду апеляційної інстанції дійти висновку, що загальне правило розподілу судових витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому відповідачу - суб`єкту владних повноважень, можуть компенсуватись лише документально підтвердженні витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, оскільки суб`єкт владних повноважень повинен нести усі ризики, пов`язані з прийняттям ним рішень, вчиненням дій чи допущенням бездіяльності, у тому числі необхідність відстоювати правомірність своєї поведінки в адміністративному суді. Такі обмеження у можливостях суб`єктів владних повноважень свідчать про загальну спрямованість адміністративного судочинства на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у спірних відносинах із владою.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 666/754/16-а та від 16 січня 2020 року у справі № 360/4447/18.

Враховуючи те, що в ході судового розгляду справи відповідачем витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз не здійснювалось, а сплачені суми судового збору відповідачу як суб`єкту владних повноважень компенсації не підлягають, підстави для задоволення вимог заяви про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення на її користь сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1152 грн. 60 коп. відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 139, 140, 143, 252 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 1.380.2019.006189 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строк, визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар

Повне судове рішення складено 21 грудня 2020 року.