Справа № 459/485/17
Суддя: Грабовський В. В.
Дата ухвалення: 2020-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 459/485/17
Провадження № 8-а/459/2/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судового засідання Заяць В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв`язку із виключними обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

05.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, у якій просить постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 06 березня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову; визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради щодо неперерахування та недоплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році в розмірі, встановленому ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради нарахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5 травня у 2016 році відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з врахуванням виплаченої суми в розмірі 920 гривень. Вимоги обґрунтовані тим, що у 2017 р. він звернувся в суд із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити дії щодо нарахувати та виплатити разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з врахуванням виплаченої суми в розмірі 920 гривень. Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 06 березня 2017 р. у задоволені позову відмовлено. Відмовляючи у задоволені позову, суд повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, застосував п.26 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, відповідно до якого норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що виплата відповідачем в 2016 р. щорічної разової допомоги учасникам бойових дій до 5-го травня у розмірі 920 грн. здійснена правомірно в порядку та розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 р. № 3-р/2020 окреме положення п.26 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Таким чином, має місце встановлена Конституційним Судом України неконституційність окремого положення нормативно правового акту, застосованого судом при вирішенні справи. При цьому вищевказана постанова від 06 березня 2017 р. не виконувалась і не передбачала виконання, оскільки нею відмовлено у задоволенні позову. Вказані обставини згідно з п.1 ч.5 ст. 361 КАС України є підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами.

08.12.2020 року представник відповідача подав відзив, у якому просить відмовити у задоволенні заяви, а постанову від 06.03.2017 року залишити без змін. Зазначає, що відсутні підстави для проведення нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій ОСОБА_1 у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком без внесення змін до відповідних нормативних документів, а відповідач діяв у спосіб та в межах своєї компетенції.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, що відповідно до речення другого ч.2 ст.368 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з огляду на таке.

Установлено, що 20.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради у якому просив: визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради щодо не перерахування та недоплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році в розмірі, встановленому ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради нарахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5 травня у 2016 році відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з врахуванням виплаченої суми в розмірі 920 гривень.

Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 06 березня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2017 року, відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 р. № 3-р/2020 окреме положення п.26 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Згідно з ч.1, п.1 ч.5 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно до ч.4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення КСУ рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічне положення міститься у ст. 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України». Окрім цього, у ст. 97 цього Закону визначено, що Конституційний Суд України у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Постанови Верховної Ради України «Про чинність Закону України «Про Рахункову палату», офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 150 Конституції України, а також ч. 2 ст. 70 Закону України «Про Конституційний Суд України» стосовно порядку виконання рішень Конституційного Суду України (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) від 14 грудня 2000 року (справа № 1-31/2000) визначено, що рішення Конституційного Суду України мають пряму дію.

Таким чином, аналіз норм розділу ХІІ Конституції України («Конституційний Суд України») та Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» дає підстави дійти висновку про те, що рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення Конституційного Суду України, однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення Конституційного Суду України.

Водночас чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.

Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням (п. 9.9 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29 жовтня 2019 року у справі № 922/1391/18).

У тексті рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 р. № 3-р/2020 відсутні положення, які б дозволили зробити висновок про його поширення на правовідносини, які припинилися на момент його ухвалення. Натомість у резолютивній частині цього рішення чітко вказано про те, що окреме положення п.26 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Рішення Конституційного Суду України № 3-р/2020, яке заявник вважає виключною обставиною, ухвалено 27.02.2020 року. На день ухвалення вищезазначеного рішення правовідносини щодо неперерахування та недоплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році в розмірі, встановленому ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», між сторонами припинені, тому дія рішення Конституційного Суду України на них не поширюється.

Оскільки рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію, тобто поширюється на правовідносини, що виникли або тривають після його ухвалення (за винятком тих випадків, якщо інше встановлено Конституційним Судом України безпосередньо у тексті ухваленого рішення), суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Наведене узгоджується із висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №4819/49/19 від 18.11.2020 року, який повинен бути врахованим згідно з ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Керуючись ст.ст. 248, 361, 368 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами та залишити в силі постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 06.03.2017 року.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвалу складено 18.12.2020 року.

Суддя: В. В. Грабовський