Справа № 240/15409/20
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Нагірняк М.Ф.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач з 06.08.1979року по 01.01.1991 по Позивач працювала в закладі комунальної форми власності, загальний стаж роботи перевищує 40 років. Вважає, що має право на грошову допомогу, передбачену пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На звернення до Відповідача щодо призначення та виплати такого допомоги Позивач отримала неправомірну відмову, викладену в листі від 23.07.2020р.
Ухвалою суду від 05.10.2020року після усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Судове засідання, призначене у справі на 28.10.2020року не відбулося по причині подання клопотання представника позивача про відкладення.
В судовому засіданні 01.12.2020року була оголошена перерва у зв`язку із витребуванням судом додаткових доказів від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Представник Позивача надіслав на адресу суду клопотання, в якому просить справу розглядати без його участі.
Представник Відповідача надіслав на адресу суду клопотання, в якому просить справу розглядати у порядку письмового провадження. У відзиві на позов Відповідач проти позову заперечує і зазначає, що у Позивача відсутній сумарно педагогічний стаж відповідно до вимог постанови КМ України від 04.11.1993року №909 для призначення спірної одноразової грошової допомоги, а тому їй правомірно було відмовлено у її призначення та виплаті.
Враховуючи неявку в судове засідання сторін та відсутність в потребі допиту свідків та експерта, суд відповідно до вимог ч.9 ст.205 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження.
Розглянувши в порядку письмового провадження подані Позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.
Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі-Закон N 1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.
За приписами статті 8 Закону N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Безспірно, відповідно до пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону N 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до вказаних вимог постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. N 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати відповідно до пункту 7 1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Як зазначено в п.2 цього Порядку, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачений переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (надалі - Перелік N 909).
Судом встановлено та визнається сторонами, що саме у відповідності до вказаних правових норм мало місце 03.07.2020року звернення Позивача до Відповідача щодо призначення та виплати вказаної одноразової грошової допомоги.
За результатами розгляду такого звернення Відповідач відмовив Позивачу в призначенні такої допомоги з підстав, наведених в листі від 23.07.2020р.
Як зазначено в листі Відповідача від 23.07.2020р., та в запереченнях Відповідача на позов, таке не зарахування до пільгового стажу вказаного періоду роботи Позивача на цій же посаді зумовлено виключно тим, що переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посадам робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 лікувально - санаторні управління не передбачені.
Такі доводи Відповідача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та підлягає скасуванню з огляду на таке.
Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач працювала :
- з 06.08.1979року по 01.01.1991 рік працювала в закладі комунальної форми власності а саме в обласному лікувально-санаторному управлінні на посаді медсестри фізіотерапевтичного відділення.
Вказані обставини підтверджуються дослідженою судом трудовою книжкою Позивача, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.9-10).
Згідно розділу другого Переліку N 909, лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах належать до посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років.
При цьому, приміткою 2 до Переліку передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Таким чином, весь страховий стаж Позивача у вказаному закладі, що сумарно перевищує 40років, дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Як вже зазначалося судом, відповідно до пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону N 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Судом встановлено і визнається сторонами, що Позивачу лише з 03.07.2020року призначена пенсія за віком, а іншої пенсії Позивач не отримувала.
Таким чином, Позивач має право на грошову допомогу, передбачену пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", викладене в листі від 23.07.2020року, є протиправним і підлягає скасуванню.

Порушене право Позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, передбачену пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На правничу допомогу адвоката, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів та підготовку процесуальних документів тощо, Позивачем сплачено 840,80грн. та за договором на таку допомогу підлягає сплаті ще 3000,00грн. Згідно квитанції та договору на правничу допомогу загальна вартість послуг складає 3840,80грн.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат суду подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Всупереч вимогам ч.7 ст.135 КАС України Відповідач у відзиві не заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та не надав жодних доказів щодо їх неспівмірності.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 840,80грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити, визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", викладені в листах від 22.06.2020року та від 07.07.2020року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м.Житомир, вул.О.Ольжича,7, ) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) грошову допомогу, передбачену пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 840,80грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк