Справа № 826/7485/14
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 826/7485/14

адміністративне провадження № К/9901/28202/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Державної фіскальної служби України

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2016 (Головуючий суддя Шулежко В.П., судді: Іщук І.О., Погрібніченко І.М.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016 (Головуючий суддя Сорочко Є.О., судді: Земляна Г.В., Межевич М.В.)

у справі № 826/7485/14

за позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»

до Державної фіскальної служби України

за участю третьої особи без самостійних вимог - Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області

про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (далі - ДП «Укрспирт», позивач) звернулось до суду з позовом до Міністерства доходів і зборів України (правонаступником є Державна фіскальна служба України) (далі - ДФС, відповідач), за участю третьої особи - Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - ГУ ДФС у Львівській області), про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 19.05.2014 № 000162 у вигляді штрафу у розмірі 33 100 023,90 грн, винесеного на підставі акту перевірки від 17.04.2014 № 13/56/2100/37199618.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.02.2016 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.08.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства доходів і зборів України від 19.05.2014 № 000162 про застосування фінансових санкцій.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, вважаючи, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.08.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що при прийнятті рішень судами попередніх інстанцій проігноровано правову позицію Верховного Суду України, що викладена у постанові від 24.12.2010 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька. Правова позиція Верховного Суду України, що викладена у постановах від 27.01.2015 у справі № 21-425а14 та від 06.02.2016 у справі № 21-2749а15 стосується правильності застосування положень статті 78 Податкового кодексу України, а саме щодо призначення та проведення документальної перевірки платника податків, в той час як спірне рішення про застосування штрафних санкцій прийнято за наслідками фактичної перевірки. Судами попередніх інстанцій не надано оцінки фактично вчиненому позивачем порушенню, а єдиною підставою для скасування рішення слугувала обставина скасування рішенням суду наказу про проведення перевірки у справі № 813/4328/14.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі наказу Головного управління Міндоходів у Львівській області від 15.04.2014 р. № 311 та направлень від 15.04.2014 № 115, № 116 проведено фактичну перевірку дотримання вимог законодавства щодо відвантаження спирту ДП «Укрспирт» за адресою місця провадження діяльності: Львівська область, Золочівській район, с. Струтин, вул. Солтівського 2, за результатами якої складено акт перевірки від 17.04.2014 №13/56/2100/37199618.

Даною перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 230.15 статті 230 Податкового кодексу України, статті 14 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та пункту 3, 6 постанови «Про затвердження порядку виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обігом».

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 19.05.2014 № 000162, яким згідно з абзацом 16 частини другої 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до позивача застосовано штраф у розмірі 33 100 023,90 грн.

Направляючи справу на новий розгляд, Вищий адміністративний суд України ухвалою від 17.02.2016 вказав судам попередніх інстанцій на необхідність встановлення обставин щодо оподатковування акцизним податком продукції з переміщення спірного товару з одного акцизного складу на інший у межах однієї юридичної особи та чи було сплачено акцизний збір або оформлено податковий вексель на вищевказану продукцію.

Крім того Вищий адміністративний суд України зазначив, що судам слід належним чином з`ясувати правові підстави та обґрунтованість розміру штрафних санкцій нарахованих позивачу у спірних рішеннях. Також в порушення вимог статті 159 КАС України, судами першої та апеляційної інстанцій з метою реалізації принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи, не досліджено обставин, що підтверджують або спростовують правомірність прийняття оспорюваного наказу про проведення перевірки.

За правилами частини 5 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час прийняття рішень судами попередніх інстанцій) висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

За наслідками нового розгляду суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що при переміщенні спирту з одного складу на інший позивач порушив пункт 230.15 статті 230 Податкового кодексу України, статтю 14 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та пункт 3, 6 постанови «Про затвердження порядку виробників і покупців спирту та здійснення контролю за його обігом».

Разом з тим, судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 у справі №813/4328/14, залишеною без змін ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2015 та Вищого адміністративного суду України від 05.08.2015, за позовом ДП «Укрспирт» до ГУ Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, - визнано протиправним та скасовано наказ ГУ Міндоходів у Львівській області від 15.04.2014 № 311, а також визнано протиправними дії ГУ Міндоходів у Львівській області щодо вручення наказу ГУ Міндоходів у Львівській області від 15.04.2014 № 311 неуповноваженій особі ДП «Укрспирт» і використання документів, які були відсутні на МПД «Струтин» та слугували підставою для складання акту перевірки від 17.04.2014.

Отже, суди, вважаючи преюдиційними встановлені судовими рішеннями обставини, застосовуючи положення частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З такими висновками судів попередніх інстанцій погоджується колегія суддів суду касаційної інстанції, виходячи з такого.

Правова позиція в Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 27.01.2015 у справі № 21-425а14, дійсно була висловлена судом за встановлених фактичних обставин порушення податковим органом процедури проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Разом з тим, скасування судовими рішеннями, які набрали законної сили, у справі № 813/4328/14 наказу від 15.04.2014 № 311 Про проведення фактичної перевірки ДП «Укрспирт» є підставою для визнання наслідків такої перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такою.

Посилання відповідача на неврахування судами правової позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 24.12.2010 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька суд вважає безпідставним, оскільки правомірність прийняття наказу про проведення перевірки та дій посадових осіб контролюючого органу при проведення перевірки були предметом розгляду у справі № 813/4328/14, а не в справі, що розглядається.

Суди попередніх інстанцій процесуальним законом не наділені повноваженнями здійснювати аналіз правильності застосування судами норм матеріального чи процесуального права у справі № 813/4328/14, а обставини, встановлені вказаними судовими рішеннями в силу вимог частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України є преюдиційними та не підлягають доказуванню.

Порядок проведення фактичних перевірок платника податків встановлений положеннями статті 80 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 80 Податкового кодексу України ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї обставин, встановлених положеннями цієї статті.

Отже, підставою для проведення фактичної перевірки платника податків є рішення керівника контролюючого органу, яке оформляється наказом. Враховуючи наявність судових рішень, що набрали законної сили, якими скасовано наказ від 15.04.2014 № 311, який був підставою для проведення перевірки, колегія суддів вважає вірними висновки судів попередніх інстанцій про визнання перевірки незаконною та відсутність правових наслідків такої.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016 у справі № 826/7485/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко