Справа № 300/1465/20
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/1465/20 пров. № А/857/12442/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Судова-Хомюк Н.М., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року у справі № 300/1465/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" про стягнення податкового боргу в сумі 14 395 749,04 грн,-

суддя в 1-й інстанції Тимощук О.Л.,

час ухвалення рішення 28.08.2020 року,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення 28.08.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (надалі, також позивач, ГУ ДПС в Івано-Франківській області), 26 червня 2020 року звернулося в суд з позовною заявою до Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (надалі, також - відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 14 395 749,04 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем допущено податковий борг у зв`язку з несплатою пені з податку на прибуток на суму 243,56 грн, податку на додану вартість на суму 14 395 505,48 грн, в тому числі основне зобов`язання в розмірі 8 375 863,00 грн; штрафні (фінансові) санкції на суму 285 825,32 грн; пеня в сумі 5 733 817,16 грн. Враховуючи непогашення вказаного податкового боргу, позивач, реалізовуючи свої законні повноваження, звернувся до суду для стягнення податкового боргу в загальному розмірі 14 395 749,04 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року у справі № 300/1465/20 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що в спірних правовідносинах пеня повинна була нараховуватися на підставі п.п.129.1.3 п. 129.1 ст. 129 Подткового кодексу України.

Просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року у справі № 300/1465/20 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податковий борг в розмірі 14 395 749,04 грн виник в результаті порушення відповідачем вимог податкового законодавства, останнім не подано доказу його сплати або оскарження його нарахування, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обгрунтовані та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.06.2020, державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (ДМП "ІФТКЕ"), з 28.02.1996 зареєстроване як юридична особа та з 20.03.1996 перебуває на обліку в контролюючому органі як платник податків (а.с.7-9).

Відповідачем подано до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість, а саме:

1. 19.04.2019 за березень 2019 року, якою визначено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду - 300131 грн;

2. 20.01.2020 за грудень 2019 року, якою визначено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду - 574533 грн;

3. 19.02.2020 за січень 2020 року, якою визначено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду 1268995 грн;

4. 18.03.2020 за лютий 2020 року, якою визначено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду 2680030 грн;

5. 16.04.2020 за березень 2020 року, якою визначено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду 2692896 грн;

6. 19.05.2020 за квітень 2020 року, якою визначено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду 859278 грн.

Актом камеральної перевірки про порушення правил сплати (перерахування) податків (зборів) від 10.01.2019 №40/55-12/03346058 встановлено порушення термінів сплати самостійно визначених грошових зобов`язань відповідно до декларацій з податку на додану вартість протягом строків визначених п. 57.1 ст. 57, п. 57.3 ст. 57 та п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, за що передбачена відповідальність відповідно до статті 126 ПК України (а.с.20). Вказаний акт перевірки направлений відповідачу та отриманий 14.01.2019, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.19), зауважень до акту не подано.

На підставі висновків вказаного акту перевірки, позивачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 29.01.2019, за яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20%, що становить 285561,90 грн (а.с.17). Вказане податкове повідомлення-рішення отримане відповідачем 02.02.2019, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.18). Доказів оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення суду не поданою.

Актом №113/55-04/03346058 від 10.09.2019 про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних, виписаних ДМП ІФТКЕ за період з 01.01.2019 по 09.09.2019 та зареєстрованих по 09.09.2019 включно, встановлено реєстрацію податкової накладної №244, підтверджуючої здійснення господарських операцій з КП Муніципальна інвестиційна управляюча компанія з порушенням строку граничний строк реєстрації 15.07.2019, а зареєстрована 16.07.2019, загальна сума ПДВ 727,80 грн. Відповідальність за вказане порушення передбачена пунктом 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України (а.с.23).

На підставі висновків акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № від 10.09.2019 за яким застосовано штраф у розмірі 10% суми ПДВ, що становить 72,78 грн (а.с.22). Акт перевірки, податкове повідомлення-рішення та розрахунок штрафу отриманий відповідачем 18.09.2019, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.21), заперечень до акту перевірки чи доказів оскарження податкового повідомлення-рішення суду не подано.

Актом №3948/55-12/03346058 від 28.05.2019 про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних, виписаних ДМП ІФТКЕ за період з 01.01.2017 по 27.05.2019 та зареєстрованих по 27.05.2019 включно, встановлено реєстрацію податкової накладної №258 з порушенням граничного строку реєстрації - 15.01.2019, а зареєстрована 17.01.2019, загальна сума ПДВ 1906,38 грн. Відповідальність за вказане порушення передбачена пунктом 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України (а.с.25).

На підставі висновків акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № від 28.05.2019 за яким застосовано штраф у розмірі 10% суми ПДВ, що становить 190,64 грн (а.с.24). Акт перевірки, податкове повідомлення-рішення та розрахунок штрафу отриманий відповідачем 03.06.2019, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.26), заперечень до акту перевірки чи доказів оскарження податкового повідомлення-рішення суду не подано.

ГУ ДПС в Івано-Франківській області сформовано та направлено відповідачу першу податкову вимогу від 12.05.2004 №1/1064/14760/24-1-205 та другу податкову вимогу від 14.06.2004 №2/1269/18768/10/24-1-205. З моменту надіслання податкових вимог, борг відповідачем повністю не погашався, тому вимога є дійсною. Вказане відповідачем не заперечується.

Окрім цього, за даними інтегрованої автоматизованої інформаційної системи ДПС „Податковий блок на податковий борг відповідача на підставі підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нараховано пеню, зокрема, з податку на прибуток 243,56 грн та з податку на додану вартість 5 733 817,16 грн, що підтверджується виписками з інтегрованої картки платника податку (а.с.28, 29-32) та розрахунком пені станом на 22.05.2020 (а.с.68-69).

Таким чином, за відповідачем обліковується податковий борг з податку на прибуток та податку на додану вартість в загальному розмірі 14 395 749,04 грн, що підтверджується довідкою позивача від 04.06.2020 (а.с.10), та виписками з інтегрованої картки платника податку (а.с.28, 29-32).

У зв`язку із несплатою податкового боргу, позивач, в межах повноважень, передбачених підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (надалі, також ПК України), звернувся до суду з метою стягнення податкового боргу.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із пунктом 14.1.39. статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 49.2 статті 49 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Кодексу передбачено, що податок на додану вартість - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Згідно із статтею 203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Пунктом 76.1 статті 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Згідно з приписами пункту 1201.1 статті 1201 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів.

Пунктом 126.1 статті 126 ПК України передбачено, що в разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до підпункту 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з пунктом 58.2 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Пунктом 129.1 статті 129 ПК України передбачено, що нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Відповідно до пункту 1 розділу І Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 17.03.2020 № 533-IX, Підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., №№ 13-17, ст. 112) доповнено пунктами 52-1-52-5 такого змісту:

"52-1. За порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року, штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за:

порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії;

відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу;

порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах, що застосовуються на загальних підставах;

порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Згідно з вимогами підпункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Аналогічна правова норма щодо порядку направлення вимоги і формування нового податкового боргу відображена у підпункті 6.2.1. пункту 6.2 статті 6 Закону України "Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який діяв до 01.01.2011 року.

Згідно з пунктом 87.1. статтею 87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Пунктом 87.2. даної статті Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 95.1 статті 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.3. статті 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.4 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу передбачене підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.

Як підтверджено матеріалами справи, контролюючим органом у межах повноважень вірно визначено податкову заборгованість відповідача в розмірі 14 395 749,04 грн, а саме пені з податку на прибуток на суму 243,56 грн, податку на додану вартість на суму 14 395 505,48 грн, в тому числі основне зобов`язання в розмірі 8 375 863,00 грн; штрафні (фінансові) санкції на суму 285 825,32 грн; пеня в сумі 5 733 817,16 грн.

Самостійно визначені податкові зобов`язання не сплачено. Винесені контролюючим органом податкові повідомлення-рішення відповідачем отримані. Докази оскарження податкових повідомлень-рішень у матеріалах справи відсутні. Також відсутні докази погашення податкового боргу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що штрафні санкції за період з 1 березня по 31 травня 2020 року не застосовувалися в силу внесених змін до ПК України Законом України від 17.03.2020 № 533-IX, а пеня нарахована відповідно до п.129.1 ст. 129 ПК України.

З мотивів вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковий борг в розмірі 14 395 749,04 грн виник в результаті порушення відповідачем вимог податкового законодавства, останнім не подано доказу його сплати або оскарження його нарахування, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обгрунтовані та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року у справі № 300/1465/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Н. М. Судова-Хомюк
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 17.12.2020 року