Справа № 280/4969/20
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 280/4969/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року (суддя Конишева О.В., повний текст рішення складений 27.08.2020) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у липні 2020 року звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді з зарахуванням до стажу роботи, що надає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії з 01.01.1988 по 30.06.1993, а також календарний період проходження строкової військової служби з 01.07.1986 по 11.05.1988; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді половину строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії з 01.01.1988 по 30.06.1993, а також календарний період проходження строкової військової служби з 01.07.1986 по 11.05.1988; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити нарахування щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 30.12.2019, без обмеження граничного розміру та виплатити з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді з зарахуванням до стажу роботи, що надає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії з 01.01.1988 по 30.06.1993, а також календарний період проходження строкової військової служби з 01.07.1986 по 11.05.1988. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді половину строку навчання за денною формою в Українській юридичній академії з 01.01.1988 по 30.06.1993, а також календарний період проходження строкової військової служби з 01.07.1986 по 11.05.1988. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити нарахування щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 30.12.2019, без обмеження граничного розміру та виплатити з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з листопада 1993 року по лютий 2003 року перебував на посаді судді Мелітопольського міського суду Запорізької області. В лютому 2003 року переведений на роботу на посаді судді Мелітопольського районного суду Запорізької області. В березні 2004 року переведений на роботу на посаді судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області. З червня 2005 року перебував на посаді судді Апеляційного суду Запорізької області.

Постановою Верховної Ради України № 1463-Г/ від 05.02.2004 ОСОБА_1 обраний суддею безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 3674/0/15-17 від 14.11.2017 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Апеляційного суду Запорізької області у відставку.

ОСОБА_1 з 17.11.2017 призначено щомісячне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської винагороди у відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402 із розрахунку стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, 24 роки 00 місяці 23 дні.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою, в якій просив здійснити перерахунок призначеного довічного грошового утримання судді у відставці до розміру 90% суддівської винагороди та проводити нарахування і виплату такої винагороди у вказаному розмірі. В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначив, що при призначенні та нарахуванні останньому довічного грошового утримання суді у відставці помилково не зараховано до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01.01.1988 по 30.06.1993, а також календарний період проходження строкової військової служби з 01.07.1986 по 11.05.1988.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області надано відповідь за № 4/Г-1 від 22.01.2020, в якій зазначено, що відповідно до наданих при призначенні пенсії ОСОБА_1 документів останній працював на посаді судді з 09.11.1993 по 30.11.2017 (24 роки 23 дні), а тому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці призначено у розмірі 88 відсотків суддівської винагороди судді.

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, а також календарний період проходження строкової військової служби, ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що на момент виходу ОСОБА_1 у відставку та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016.

Відповідно до пункту 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до положень частини першої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI в редакції, чинній до 28 березня 2015 року, передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювалися Законом України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15.12.1992 .

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Згідно із статтею 1 Указу Президента України № 584/95 від 10.07.1995 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (стаття втратила чинність 20.03.2008), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року), до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 працював на посаді судді з 09.11.1993 по 30.11.2017, тобто стаж роботи позивача на посаді судді у вказаний період становив більше 10 років, до стажу роботи, який дає право на відставку, має зараховуватися половина строку навчання останнього за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, а також календарний період проходження строкової військової служби, що дає позивачеві право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді.

Доводи апеляційної скарги такий висновок суду першої інстанції не спростовують.

Разом з тим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру, адже перерахунок має здійснюватися органами ПФУ відповідно до вимог чинного законодавства і суд, визначаючи право особи на перерахунок відповідних виплат, не може встановлювати наперед їх розмір.

Враховуючи сукупність викладених обставин колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, проте неправильно застосовано окремі положення норм матеріального права, у зв`язку з чим судове рішення підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року в адміністративній справі № 280/4969/20 змінити, виклавши четвертий абзац резолютивної частини в такій редакції.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити нарахування щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 30.12.2019, та виплатити з урахуванням різниці виплачених сум.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року в адміністративній справі № 280/4969/20 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 18 грудня 2020 року та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повна постанова складена 18 грудня 2020 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова