Справа № 520/13480/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2020-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 р.Справа № 520/13480/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Бартош Н.С. , Бершова Г.Є. ,

за участю секретаря судового засідання - Олійник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Бабаєв А.І., м. Харків) від 17.07.2020 року (повний текст рішення складено 27.07.2020 р.) по справі №520/13480/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

10.12.2019 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного Управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому з урахуванням уточнень просив суд визнати протиправними та скасувати повністю наступні податкові-повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області:

- податкове повідомлення-рішення № від 27.11.2019 р. про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 25346 (двадцять п`ять тисяч триста сорок шість) гривень 37 коп.;

- податкове повідомлення-рішення № від 27.11.2019 р. про нарахування суми грошового зобов`язання з військового збору в сумі 2058 (дві тисячі п`ятдесят вісім) гривень 66 коп.;

- податкове повідомлення-рішенням № від 27.11.2019 р. про нарахування штрафу з податку на додану вартість на загальну суму 13810 (тринадцять тисяч вісімсот десять) гривень 50 коп.;

- податкове повідомлення-рішення № від 27.11.2019 р. про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 34932 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот тридцять дві) гривні 50 коп.,

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 27.11.2019 р. про нарахування суми штрафних санкцій в розмірі 2065 (дві тисячі шістдесят п`ять) гривень 26 коп.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6 від 27.11.2019 р. про донарахування недоїмки із єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 20652 (двадцять тисяч шістсот п`ятдесят дві) гривні 56 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що податкові повідомлення-рішення № від 27.11.2019 р., № від 27.11.2019 р., № від 27.11.2019 р., № від 27.11.2019 р., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 27.11.2019 р., вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6 від 27.11.2019 р., на думку позивача, є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.07.2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 27.11.2019 року про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 25346 (двадцять п`ять тисяч триста сорок шість) гривень 37 коп.

Визнано протиправним та скас

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

податкове повідомлення-рішення № від 27.11.2019 року про нарахування суми грошового зобов`язання з військового збору в сумі 2058 (дві тисячі п`ятдесят вісім) гривень 66 коп.

Визнано протиправним та скас

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

податкове повідомлення-рішенням № від 27.11.2019 року про нарахування штрафу з податку на додану вартість на загальну суму 13810 (тринадцять тисяч вісімсот десять) гривень 50 коп.

Визнано протиправним та скас

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

податкове повідомлення-рішення № від 27.11.2019 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 34932 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот тридцять дві) гривні 50 коп.

Визнано протиправним та скас

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"

рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 27.11.2019 року про нарахування суми штрафних санкцій в розмірі 2065 (дві тисячі шістдесят п`ять) гривень 26 коп.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6 від 27.11.2019 року про донарахування недоїмки із єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 20652 (двадцять тисяч шістсот п`ятдесят дві) гривні 56 коп.

Стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (, 61057, Харків, вул. Пушкінська, 46) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 988 (дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 66 коп.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.07.2020 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач правом надання відзиву не скористався.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області була проведена документальна планова виїзна перевірка платника податків ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року.

За результатом перевірки складено акт №559/20-40-33-06-07/ НОМЕР_1 від 29.10.2019 року (надалі - Акт перевірки).

Згідно висновків акту перевірки платника податків ОСОБА_1 встановлено порушення:

- п. 177.2, п. 177.4, 177.5.3, п. 177.5, cт. 177 Податкового кодексу України №2755-УТ від 02.12.2010 р. у результаті чого нібито занижено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся на суму 16897,58 гривень, в т.ч. за 2018 - 16897,58 гривень;

- п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, у результаті чого нібито занижено суму військового збору 1372,44 гривень, в т.ч. за 2018р. -1372,44 гривень;

- п. 185.1 cт. 185, п. 187.1 cт. 187, п. 188.1 cт. 188, п. 198.1 cт. 198 Податкового кодексу України нібито встановлено ПДВ на загальну суму 27946,0 гривень;

- абз. 1 п. 2 ч. 1 cт. 7, ч. 2 cт. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у загальному розмірі 20652,56 гривень, в т. ч. за 2018р. - 20652,56 гривень;

- порушення п. 63 cт. 63 Податкового кодексу України;

- п. 2.1. Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України та 13.01.2015 р. №4-та п.п. 49.18.2 п. 49.18 та 49.20 cт. 49, п.п. 51.1 cт. 51, п. 176.2 cт. 176 Податкового кодексу України, а саме, не відображена сума нарахованого та виплаченого доходу з ознакою доходу « 157»;

- п. 201, п. 201.7, п. 201.10 cт. 201 Податкового кодексу України не реєстрація податкових накладних ца загальну суму ПДВ 27621,00 гривень та несвоєчасна реєстрація податкових накладних на загальну суму ПДВ 1456,17 гривень;

- п.п. 129.1.1 пункту 129.1 статті 201 Податкового кодексу України за порушення термінів перерахування податковим агентом податку на доходи фізичних осіб нарахована пеня у сумі 34,59 гривень;

- п.п. 168.1.2. п. 168.1 cт. 168 та п. а) cт. 176.2 ст. 156 Податкового кодексу України, а саме встановлено порушення терміну сплати податку на доходи фізичних осіб за липень-листопад 2018 року;

- п. 44.1 cт .44, п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 177.10 cт. 177 ПКУ;

- п.п. 1) ч.2 cт. 6, п. 8 cm, 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме, несвоєчасне перерахування єдиного внеску при виплаті заробітної плати за липень 2017р. у сумі 2112,00 гривень, за липень 2018р. у сумі 633,49 гривень, з серпень 2018 року 633,49 гривень, за вересень 2018 року у сумі 633,49 гривень, за жовтень 2018 року у сумі 633,49 гривень, за листопад 2018р. у сумі 633,49 гривень;

- п.п. 1) п.2 ст.6, п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме, не перераховано єдиний внесок при виплаті доходів при виплаті зарплати за липень 2018 року на суму 633,49 гривень.

На підставі висновків акту перевірки податковим органом було винесено:

- податкове повідомлення-рішення № від 27.11.2019 р. про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 25346 (двадцять п`ять тисяч триста сорок шість) гривень 37 коп.;

- податкове повідомлення-рішення № від 27.11.2019 р. про нарахування суми грошового зобов`язання з військового збору в сумі 2058 (дві тисячі п`ятдесят вісім) гривень 66 коп.;

- податкове повідомлення-рішенням № від 27.11.2019 р. про нарахування штрафу з податку на додану вартість на загальну суму 13810 (тринадцять тисяч вісімсот десять) гривень 50 коп.;

- податкове повідомлення-рішення № від 27.11.2019 р. про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 34932 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот тридцять дві) гривні 50 коп.,

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 27.11.2019 р. про нарахування суми штрафних санкцій в розмірі 2065 (дві тисячі шістдесят п`ять) гривень 26 коп.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6 від 27.11.2019 р. про донарахування недоїмки із єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 20652 (двадцять тисяч шістсот п`ятдесят дві) гривні 56 коп.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої виходив з того, що податкові повідомлення-рішення № від 27.11.2019 року, № від 27.11.2019 року, № від 27.11.2019 року, № від 27.11.2019 року, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 27.11.2019 року, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6 від 27.11.2019 року винесені всупереч приписів чинного законодавства, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ФО-П ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування. Основний вид діяльності - друкування іншої продукції.

Згідно із п. 44.1. ст.44 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

При цьому, відповідно до приписів п. 2.1. Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24 травня 1995 року (далі - Положення №88) первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Отже, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які фіксують і підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Як було встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що ФО-П ОСОБА_1 придбано товари у ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "ОФСЕТ ТРЕЙД" пов`язані з господарською діяльністю.

Позивачем надано до суду первинні документи складені на підставі вищевказаних господарських операцій, а саме товарні чеки, видаткову накладну, податкові накладні.

Вказані документи надані позивачем до матеріалів справи підтверджують витрати, понесені ФО-П ОСОБА_1 у зв`язку із придбанням товарів для виготовлення продукції.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Як зазначено у ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ст. 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 177.1 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (пп. 177.2 ст. 177 ПК України).

Згідно із п. 177.4. ст. 177 ПК України До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: 177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; 177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; 177.4.3. суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; 177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до пп. 177.4.5 п.177.4 ст.177 ПКУ не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Так, у відповідності із приписами пп. 177.4.1. п.177.4 ст. 177 ПКУ витрати, пов`язані з придбання товарів для виготовлення продукції, були підтверджені позивачем належними первинними документами.

За таких обставин, судом першої інстанції було вірно визначено, що контролюючим органом протиправно донараховано суму єдиного внеску та суму військового збору.

Крім іншого, контролюючий орган прийшов до висновку, що позивачем занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість.

Як зазначено відповідачем, з використанням Інтернет ресурсу встановлено, що при друкуванні поліграфічної продукції можливі наступні види відходів паперу (картону): обрізки, брак друкованої продукції, витрати паперу при підбирання кольору при друці кольорової продукції, залишки паперу на гільзах, брудний папір при доставці та інше. Норми відходів паперу при друкуванні на офсетних машинах (двокольоровий друк) складає при найменшій складності при тиражі до 100 шт. - 5%, до 200 шт. - 4%, до 300 шт. - 3,6%, до 400 шт. - 3,3%, до 500 шт. - 3,0 %, до 1000 шт. - 2,2%, до 10000 шт. - 0,6%, до 25000 шт. - 0,5%, більше 25000 шт. - 0,3%.

Крім того, відповідачем зазначено, що ГУ ДПС у Харківській області було проаналізовано середній тираж друкованої продукції платника податків ОСОБА_1 (тиражі до 100 шт. - 7468, до 200 шт. - 21227, до 300 шт. - 43158, до 400 шт. - 62846, до 500 шт. - 96706, до 1000 шт. - 705823, до 2000 шт. - 1272068, до 3000 шт. - 1678038, до 4000 шт. 2091054, до 5000 шт. - 3372326, до 10000 шт. - 6362141, до 25000 шт. - 8323025, більше 25000 шт. - 378109877, послуги друку на банері ламінованому прирівнюється до тиражу до 100 шт.), обсяги отриманого доходу та розрахований відсоток відходів встановлено, що близько 1,5% закупленої сировини, а саме папір, картон тощо, відсутні в залишках товарів та відсутні при розрахунках калькуляції видавничої продукції.

Також, відповідач виходив з того, що при візуальному огляді перевіряючим місця виробництва поліграфічної продукції праворуч від входу в виробниче приміщення розташовані відходи паперу/картону (обрізки, насипом та в мішках). Зазначено, що, до перевірки не надано жодних первинних документів щодо реалізації відходів паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) та відсутні в залишках станом на 31.12.2018 року (згідно листа платника податків ОСОБА_1 вх. №23583/ФОП від 23.10.2019 року).

Відповідно до п.п. а, б п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Так, відповідач, визначаючи суму донарахованого зобов`язання з податку на додану вартість, виходив з того, що відсоток відходів складає близько 1,5% закупленої сировини.

Проте, податковим органом не доведено кількісно-математичного вичислення вищевказаного показника.

Отже, відповідач, визначаючи зобов`язання з податку на додану вартість виходив з припущень, а не чітких даних.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № від 27.11.2019 року, № від 27.11.2019 року, № від 27.11.2019 року, № від 27.11.2019 року, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 27.11.2019 року, та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6 від 27.11.2019 року.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості прийнятих рішень, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.07.2020 року по справі № 520/13480/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Н.С. Бартош Г.Є. Бершов
Повний текст постанови складено 21.12.2020 року