Справа № 725/4676/20
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/4676/20

Головуючий у 1-й інстанції: Нестеренко Є.В.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

17 грудня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

представника позивача - Опаєць О.А.

представника відповідача - Житкової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 13 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до Громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України та затримання з метою забезпечення примусового видворення,

В С Т А Н О В И В :

Чернівецький прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці з позовом до Громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України та затримання з метою забезпечення примусового видворення.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 13 жовтня 2020 року позов задоволено, а саме: примусово видворено громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України; затримано громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його примусового видворення та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк 6 (шість) місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме 14. год. 30 хв. 10.10.2020 року

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач скориставшись своїм правом на адресу суду направив відзив, в якому зазначив, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено що громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.10.2020 року о 14 год. 30 хв., в ході проведення прикордонно представницької зустрічі із представниками Прикордонної поліції Румунії, в рамках прискореної процедури реадмісії був переданий представникам Чернівецького прикордонного загону. Діючи в складі групи осіб, відповідач вчинив незаконне перетинання державного кордону із України в Румунії, поза пунктами пропуску через державний кордон, внаслідок чого 09.10.2020 року о 03 год. 40 хв. був затриманий представниками Прикордонної поліції Румунії на напрямку 768 прикордонного знаку, на відстані 300 метрів від лінії державного кордону, що навпроти ділянки відповідальності відділу прикордонної служби «Красноїльськ» Чернівецького прикордонного загону, у зв`язку із чим відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

10.10.2020 року даного громадянина ОСОБА_1 , у зв`язку із порушенням законодавства України із прикордонних питань, на підставі ст. 263 КУпАП було затримано на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин вчиненого правопорушення, про що письмо повідомлено Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України та Посольство Алжирської Народної Демократичної Республіки в Україні.

Крім того, як зазначено в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, під час розгляду справи відповідач, за допомогою уповноваженого перекладача визнав, що перебуває на території держави Україна незаконно та заявив про бажання повернутися до Алжирської Народної Демократичної Республіки.

Задовольняючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки у відповідача відсутні документи, що підтверджують законність перебування на території України та дають право на перетин державного кордону, відповідач свідомо порушив законодавство із прикордонних питань, вибрав незаконний шлях реалізуючи свої права та свободи, має відкритий намір незаконним шляхом потрапити до країн Європейського Співтовариства, у нього відсутні кошти для придбання проїзних документів, він підлягає примусовому видворенню та затриманню з метою примусового видворення з розміщенням в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для забезпечення примусового видворення за межі України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до статті 30 вказаного Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як вісімнадцять місяців. У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Зі змісту наведених приписів слідує, що під час вирішення позову про затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення примусового видворення особи.

Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно матеріалів справи у ОСОБА_1 є наявні документи які його ідентифікують, а саме копія паспорту (а.с.12), що виключає необхідність вчинення додаткових дій для встановлення особи відповідача.

Окрім того, в апеляційній скарзі повідомляється про перебування відповідача у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_2 , який заключений на території України та підтверджується свідоцтвом Серії НОМЕР_1 від 30.07.2020 року. Також вказано адресу спільного місця проживання та реєстрації - АДРЕСА_1 .

Також, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем не надано суду належного та допустимого доказу про прийняття Чернівецьким прикордонним загоном Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України рішення про примусове видворення громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 , а також доказів про те, що ОСОБА_1 ухилятиметься від виконання рішення про примусове видворення.

Згідно вимог ст. 30 п.1, 3, 4 Закону Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, органи охорони державного кордону, можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця (стосовно іноземців, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Тобто, з аналізу наведених вище норм вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Тому підстави, які дають позивачу право на пред`явлення позовних вимог щодо видворення виникають після невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення з України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17 січня 2019 року у справі №743/1240/17, від 27 вересня 2019 року у справі №743/719/17.

Однак, при розгляді справи в суді першої інстанції не було досліджено наявність чи відсутність рішення про примусове повернення, винесене Чернівецьким прикордонним загоном, не надано оцінки факту, що з моменту затримання 10.10.2020 р. до розгляду справи в суді 13.10.2020 р. пройшло три лише дні, тобто відповідачу не було надано можливість самостійно покинути територію України.

Дані обставини свідчать про те, що позивач передчасно звернувся до суду першої інстанції з позовом про примусове видворення.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При прийнятті рішення, колегія суддів також враховує ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до п.113 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» заява №22414/93, будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 п.1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виправдано, тільки поки розглядається питання про висилку. Якщо ця процедура не здійснюється з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим відповідно до статті 5 п.1 (f).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 13 жовтня 2020 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.