Справа № 300/1709/20
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
"09" грудня 2020 р. Справа № 300/1709/20
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
Суддя Остап`юк С.В.,
за участю секретаря Баточенко О.-А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 65 858, 99 гривень, -
ОСОБА_1 , 02.11.2020 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із заявою про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, ним понесених у зв`язку з розглядом справи за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про стягнення податкового боргу в розмірі 65 858, 99 гривень.
Відповідно до статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1). Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина 3). Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина 4). У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (частина 5).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду 07.10.2020 за наслідками розгляду в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративної справи за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 65 858, 99 гривень в задоволені позову відмовлено.

Під час розгляду справи представництво інтересів відповідача на підставі ордеру серії ІФ №099851 на надання правової допомоги в заявах по суті справи та заявах з процесуальних питань здійснював адвокат Волосянко Р.О.

13.10.2020 представником позивача подано заяву про вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу із зазначенням про наступне подання доказів здійснення таких витрат.

02.11.2020, звертаючись із заявою про розподіл понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, відповідач просив поновити процесуальні строки на подання та розгляд цієї заяви, оскільки причини їх пропуску є поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України за №211 від 11.03.2020 з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19 установлено з 12.03.2020 на усій території України карантин, перебіг строку якого тривав під час розгляду справи та триває під час розгляду поданої заяви.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 № 731-IX пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України виклав в новій редакції, яка передбачає, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Поважність причин пропуску строку подання заяви про розподіл понесених судових витрат на професійну правничу допомогу відповідач обґрунтовує дотримання ним впровадженими у зв`язку з карантином обмеженнями щодо самоізоляції, внаслідок підтвердження захворювання коронавірусною хвороби (COVID-19) контактних з ним осіб.

Зазначені причини пропуску процесуального строку суд визнає поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, а тому встановлений частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальний строк на звернення із заявою про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, ним понесених у зв`язку з розглядом справи поновлено на підставі пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, а розгляд заяви призначено в судове засідання 12.11.2020 та 09.12.2020.

Учасники справи, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи не з`явилися також своїх представників не направили, у зв`язку з чим та на підставі частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув заяву за їх відсутності та, відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідачем до заяви про розподіл судових витрат долучено докази сплати у зв`язку із розглядом цієї справи витрат на професійну правничу допомогу 5050 гривень, що підтверджено копіями платіжних доручень за №117 від 13.08.2020 на суму 2000 гривень, за №118 від 13.08.2020 на суму 2000 гривень, №118 від 30.10.2020 на суму 1050 гривень (а.с.89-91).

Розмір вказаних витрат визначений згідно додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №80/08-2020 від 12.08.2020, укладеного між відповідачем та Адвокатським бюро «Романа Волосянка», актом приймання-передачі послуг (професійної правничої допомоги) а.с.87-88).

Позивач - Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області подав заперечення проти заяви відповідача, яке мотивував, окрім пропуску відповідачем строку подання такої заяви, тим, що витрати на проведення додаткової консультації та інші витрати є необґрунтованими та підлягають сумніву (а.с.93-94).

Відповідно до частини 1 першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи пунктом першим частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Частини перша та друга статті 134 Кодексу адміністративного судочинства Україну встановлюють, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, а за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Порядок розподілу судових витрат встановлений статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, положеннями якої встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1). При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина3).

Оскільки, рішенням суду від 07.10.2020 за наслідками розгляду адміністративної справи за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 65 858, 99 гривень в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, то понесені відповідачем витрати, що пов`язані з розглядом справи в порядку розподілу судових витрат підлягають стягненню на користь відповідача за рахунок бюджетних асигнувань позивача.

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для цілей розподілу судових витрат частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що:

розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (пункт 1);

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (пункт 2).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат частина 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює обов`язок учасника справи подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідач в своїй заяві про ухвалення додаткового судового рішення у справі подав такий опис, згідно якого заявлені до розподілу витрати на професійну правничу допомогу в цій справі здійснені ним в розмірі 5050 гривень на користь Адвокатського бюро «Романа Волосянка» на підставі договору №08/08-2020 про надання правової допомоги від 12.08.2020 та визначені додатковою угодою №1 до нього від 12.08.2020, актом приймання-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 30.10.2020, а сплату підтверджено платіжними дорученнями №117 від 13.08.2020, №118 від 13.08.2020, 30.10.2020 (а.с.81-91).

Згідно вказаного опису витрати на правничу допомогу адвоката складено на підставі наступного обсягу наданих послуг і виконаних робіт з визначеною вартістю, а саме: 12.08.2020 консультація вартість 500 гривень; 13.08.2020 ознайомлення з матеріалами справи - 250 гривень; вивчення проблеми, аналіз документів і законодавства, підготовка пропозицій щодо можливих перспектив вирішення спору 2 години вартістю - 1400 гривень (відповідно до умов договору 700,00 гривень/1 годину); складання клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін - вартість 300 гривень; складання клопотання про продовження строку подання відзиву на позов - вартість 300 гривень; складання відзиву 2300 гривень.

Суд зазначає, що відображені в описі заяви по суті справи та з процесуальних питань подані до суду, судом були розглянуті відповідно до їх змісту та містяться в матеріалах справи, також ознайомлення з матеріалами справи представником відповідача підтверджується заявою від 13.08.2020 з відповідними відмітками, що теж долучено до справи (а.с.24-63).

Таким чином, відображена у поданих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом відповідача роботи (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи.

Частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач, заперечуючи проти розподілу судових витрат відповідача на оплату правничої допомоги, зазначає, що витрати на проведення додаткової консультації та інші витрати є необґрунтованими та підлягають сумніву.

Суд звертає увагу на те, що позивач заперечуючи проти розподілу у справі таких витрат, та на виконання обов`язку доведення їх неспівмірності, не зазначає жодних даних та відомостей, не наводить аргументів в обґрунтування наявності такої неспівмірності, та не зазначає засобів для її встановлення.

У зв`язку з цим, необхідно зауважити, що згідно з частиною 1 статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, серед іншого, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Стаття 30 вищевказаного Закону визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд, виходячи із засад розумності, обґрунтованості та пропорційності, дотримуючись основних засад (принципів) адміністративного судочинства, до яких пунктом 10 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України віднесено принцип відшкодування витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення, проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих адвокатом робіт (послуг), докази на їх підтвердження та матеріали справи, відповідно до частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає такі витрати відповідача в розмірі 5050 (п`ять тисяч п`ятдесят) гривень співмірними з складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та їх обсягом, а також ціною позову в розмірі 65 858, 99 гривень.

Одночасно з цим, суд враховує обставини зазначені частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначає, що вказані витрати відповідача пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а також те, що стороною не допущено поведінки, що призвела до затягування розгляду справи.

Таким чином, за наслідками судового розгляду правові та фактичні підстави, заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат підтверджені, заява підлягає задоволенню, а понесені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в адміністративній справи №300/1709/20 в розмірі 5050 гривень - підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 241, 248, 252, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №300/1709/20 задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у справі №300/1709/20 за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 65 858, 99 гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Незалежності, будинок 20, місто Івано-Франківськ, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 050 (п`ять тисяч п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Остап`юк С.В.