Справа № 140/17046/20
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

18 грудня 2020 року ЛуцькСправа № 140/17046/20
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Дмитрук В.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-10020-55 від 30 вересня 2019 року.

Пунктом 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина друга статті 122 КАС України передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх справ, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, позивач оскаржує вимогу від 30 вересня 2019 року № Ф-10020-55 про сплату боргу (недоїмки), яка нарахована відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI та даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Відповідно до преамбули Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску має право: оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

Згідно із абзацом 9 частини четвертої статті 25 вказаного Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Отже, оскарження вимоги про сплату єдиного внеску може бути здійснено до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду протягом 10 календарних днів з дня отримання цієї вимоги або ж дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про її винесення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року 2019 у справі №802/983/18-а.

В позовній заяві позивач вказує, що про оскаржувану вимогу дізнався в листопаді 2019 року в бухгалтерії роботодавця.

Крім того, з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» також встановлено, що ОСОБА_1 двічі звертався до Головного управління ДПС у Волинській області із позовною заявою про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 30 вересня 2019 року № Ф-10020-55.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року в адміністративній справі №140/5349/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування вимоги, залишити без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем 10-деного строку звернення до суду, який встановлений Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Повторно з даною позовною заявою позивач звернувся 10 серпня 2020 року, однак ухвалою судді в адміністративній справі №140/12081/20 позовну заяву повернуто позивачу в зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі судді від 25.08.2020.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

До позовної заяви позивачем долучено заяву про поновлення строку на звернення до адміністративного суду, у якій останній просить поновити строк звернення до суду з посланням на те, що до березня 2020 року в позивача не було можливості звернутися за правовою допомогою через залученість до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганських областях, що підтверджується копіями довідок від 17 грудня 2019 року №487/125/41/03-2019, від 07 серпня 2020 року №171/125/03-2020, від 04 листопада 2020 року №272/125/41/03-2020, виданих полком патрульної служби поліції особливого призначення Київ ГУНП у м.Києві.

Крім того, позивачем зроблено посилання на практику ЄСПЛ та вказано, що правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватись автоматично, навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.

Наведені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду обставини не є такими, що перешкоджали позивачу реалізувати своє право на звернення до суду з даним адміністративним позовом в межах встановленого строку з огляду на наступне.

Позивач в позовній заяві вказує, що про наявність оскаржуваної вимоги дізнався в листопаді 2019 року.

Як вбачається із зазначених вище копій довідок від 17 грудня 2019 року №487/125/41/03-2019, від 07 серпня 2020 року №171/125/03-2020, від 04 листопада 2020 року №272/125/41/03-2020, а також не вказаної в заяві довідки від 18.06.2020 №115/125/41/03-2020, ОСОБА_1 дійсно був залучений до здійснення до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганських областях з 07 серпня 2019 року по 08 жовтня 2019 року, з 08 жовтня 2019 року по 09 грудня 2019 року, з 19.05.2020 терміном на 2 місяці, з 20 липня 2020 року терміном на 2 місяці, з 20.05.2020 по даний час (довідка від 04.11.2020).

Відтак, починаючи з 10 грудня 2019 року позивач мав можливість реалізувати своє право на звернення до суду з даним адміністративним позовом в межах встановленого строку.

З врахуванням вищевикладеного, наведені позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду підстави визнаються судом неповажними, оскільки не містять достатніх та належних обґрунтувань наявності поважних причин пропуску вказаного строку.

Крім того, з огляду на наведені позивачем положення окремих рішень ЄСПЛ, суд вказує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Додатково суд звертає увагу, що практика Європейського суду з прав людини (справи «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»), свідчить, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави і в даному випадку такі підстави судом наведені.

Згідно із частиною першою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів поважності причин пропуску 10-денного строку звернення до суду, а наведені у заяві причини пропуску не є поважними, то позовну заяву належить залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у цей строк необхідно усунути зазначені вище недоліки шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду, вказавши у ній інші, належні підстави для його поновлення та додавши докази поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачеві, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати особі, яка звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя В.В. Дмитрук