Справа № 640/18339/19
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року м. Київ № 640/18339/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Смолій І.В., за участю секретаря судового засідання Палій Д.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Кепітал Груп"

до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

за участю представників сторін:

від позивача: Безвершенко О.О.

від відповідача: Кокиза Н.В.

встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (надалі також - суд) надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Кепітал Груп" (надалі також - позивач) до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві (надалі також - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем при проведенні перевірки встановлено не існуючі порушення позивачем вимог чинного законодавства, що слугувало підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Позивачем зазначено, що в нього є всі докази на підтвердження здійснення ним господарської діяльності.

Представником відповідача на адресу суду подано відзив в якому зазначив, що позивачем не було надано доказів, первинних документів, щодо здійснених операцій з контрагентом. Зазначене підтверджується наданими суду доказами.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, наказу від 25.03.2019 №3662 відповідачем проведено перевірку ТОВ «Агро Кепатіл Груп» та за результатами якої складено акт від 09.04.2019 № 359/26-15-14-04 05/37201731 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Агро Кепітал Груп» при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ «МАЛАВІТ» за травень, червень та вересень 2017 року показників декларацій з податку на додану вартість та за 2017 рік показників фінансової звітності з їх відображенням у податковій декларації з податку на прибуток підприємства, яким встановлено порушення:

п. 44.1, п.44.2 ст. 44, пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2017 рік у сумі 680 232 грн.;

п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 755 813 грн. у тому числі: травень 2017 року у сумі 255519 грн., червень 2017 року у сумі 525 034грн., вересень 2017 року у сумі 5260 грн.;

п. 44.1, п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України не надано документи до перевірки.

Представником відповідача також зазначено, що при дослідженні фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентом ТОВ «Малавіт» позивачем не було надано первинних документів.

За результатами встановлених порушень, податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 28.05.2019 №, №, №.

Не погоджуючись з встановленими порушеннями та винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду.

Розглядаючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.

Податковим органом з метою отримання документів та пояснень ТОВ «Агро кепітал груп» направлено на адресу останнього запит від 20.06.2018 № 28726/10/26-15-14-04-05-12 про надання пояснень та їх документальних підтверджень.

Позивача листом від 16.07.2018 відмовив у наданні документів та надав копію Ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 17.04.2018 № 234/4711/18, відповідно до якої надано дозвіл на проведення обшуку об`єкту нерухомості, що використовувався на правах оренди юридичними особами, з метою відшкодування і вилучення відомостей про обставини вивчення кримінального правопорушення, а саме документи бухгалтерського та податкового обліку, фінансово- господарської діяльності ТОВ «Агро кепітал груп».

У зв`язку із зазначеним відповідачем на адресу ТОВ «Агро кепітал груп» направлено запит від 23.07.2018 №33997/10/26-15-14-04-05-12 з проханням надати протокол обшуку від 12.04.2018 та опис вилучених документів у ТОВ «Агро кепітал груп» по взаємовідносинах з ТОВ «Малавіт».

Позивач листом від 30.07.2018 надав відповідь та повідомив, що фінансово-господарська документація по взаємовідносинах з ТОВ «Малавіт» за 2017 рік, на виконання Ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 17.04.2018 №234/4711/18, вилучено слідчим першого ВРКП СУФР ДПІ у м. Краматорську, згідно протоколу обшуку від 12.04.2018.

ГУ ДФС у м. Києві листом від 08.02.2019 № 9321/7/26-15-14-04-05-14 звернулося до СУ ФР ГУ ДФС у Донецькій області з метою отримання копій документів або забезпечення доступу для ознайомлення.

СУ ФР ГУ ДФС у Донецькій області листом від 27.02.2019 №1843/7/05-99-23-03-08 повідомлено, щодо надання доступу до документів, які вилучені в ході проведення кримінального розслідування по кримінальному провадженню № 000007 та які свідчать про взаємовідношення ТОВ «Агро кепітал груп» з підприємством з ознаками «фіктивності» ТОВ «Малавіт», в ході обшуків не виявлено та не вилучено документи які відображають взаємовідношення вище вказаних підприємств.

В зв`язку з чим, позивачу вручено письмовий запит від 27.03.2019 № 1 з проханням надати фінансово-господарські документи по взаємовідносинах з ТОВ «Малавіт» за перевіряємий період в термін до 13.00 год. 29.03.2019.

На запит в ході проведення перевірки платником податків листом від 29.03.2019 повідомлено відповідача, що видаткові накладні ТОВ «Малавіт», чорнові записи, пластиковий скорозшивач чорного кольору в якому містилися товарно-транспортні накладні ТОВ «Малвіт», на виконання Ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.01.2019 № 751/111/19, вилучено слідчим з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Чернігівській області, згідно протоколу обшуку від 14.02.2019.

Процедура виїмки документів регулюється главою 15 «Тимчасовий доступ до речей і документів» Кримінально процесуального кодексу України від 13.04.2012 № 4651-VI, із змінами і доповненнями (далі по тексту - КПК України).

Згідно п.1 ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Відповідно до п.2 ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Статтею 103 КПК України визначено, що процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: у протоколі; на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; у журналі судового засідання.

Згідно п. 2 ст. 165 КПК України, зазначена в ухвалі слідчого судді, суду особа зобов`язана пред`явити особі, яка зазначена в ухвалі як володілець речей і документів, оригінал ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів та вручити її копію.

Відповідно до п. 3 ст. 165 КПК України, особа, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і оригіналів або копій документів, зобов`язана залишити володільцю речей і оригіналів або копій документів опис речей і оригіналів або копій документів, які були вилучені на виконання ухвали слідчого судді, суду.

В протоколі обшуку від 14.02.2019, який проводився у приміщенні Краматорської філії ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Центральна, 4 відсутня інформація, щодо вилучення документів ТОВ «Агро кепітал груп» по взаємовідносинах з контрагентом - постачальником ТОВ «Малавіт», а також не надано документи та регістри бухгалтерського обліку, що належать до предмета зазначеної перевірки.

В зв`язку з викладеним до перевірки не надано документальне підтвердження про вилучення фінансово-господарських документів правоохоронними органами (копію ухвали слідчого та опис речей і оригіналів або копій документів, які були вилучені на виконання ухвали слідчого судді), а також не надано документи, що належать до предмета зазначеної перевірки.

На підставі вищевикладеного на адресу ТОВ «Агро кепітал груп» направлено запит від 29.03.2018 №57861/10/26-15-14-04-05-12 про надання інформації та підтверджуючих документів по взаємовідносинах з ТОВ «Малавіт».

Як встановлено судом та підтверджено в судовому засіданні, до перевірки відповідачем не надано документів, що підтверджують фінансово-господарські взаємовідносини із контрагентом ТОВ «Малавіт» за період з 01.05.2017 по 30.06.2017, та з 01.09.2017 по 30.09.2017, про що складено акти ненадання платником податків ТОВ «Агро кепітал груп» документів при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки відповіде від 29.03.2019 № 458/26-15-14-04-05 та від 02.04.2019 № 461/26-15-14-04-05.

Отже, на момент проведення перевірки документи, що підтверджують фінансово-господарські відносини з ТОВ «Малавіт» за період з 01.05.2017 по 30.06.2017, та з 01.09.2017 по 30.09.2017 до перевірки перевіряючим не надано.

Крім того, суд звертає увагу позивач у своїй позовній заяві не надав належних доводів та доказів, щодо підтвердження реальності господарських операцій з ТОВ «Малавіт».

Згідно вироку Краматорського міського суду Донецької області від 08.02.2018 по справі № 234/1065/18, одноосібного директора та засновника ТОВ «Малавіт» громадянку ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України (скоєння фіктивного підприємництва, тобто створенні суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, за попередньою змовою групою осіб).

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.06.2018 № 2а-7463/11/2670, а саме: «Обставина щодо набрання законної сили вироком суду, яким фізичну особу визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених частиною першою і другою статті 205 Кримінального кодексу України. Не може бути неврахованою судами, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального її підтвердження первинними документами».

Згідно Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що ТОВ «Агро Кепітал Груп» придбавало у ТОВ «Малавіт», крім іншого, макуха соняшникова, кукурудза, пшениця, порошок яєчний.

Відповідно до ДСТУ 3768-2010 затвердженого наказом Держспоживстандарту України №108 від 31.03.2010 року, залежно від показників якості пшеницю поділяють на шість класів (класи 1-3- група А, класи 4-5- група Б і клас 6). М`яку пшеницю групи А використовують для продовольчих (переважно в борошномельній та хлібопекарській галузях) потреб і для експортування.

Зерно твердої та м`якої пшениці всіх класів має бути у здоровому стані, не зіпріле та без теплового пошкодження; мати властивий здоровому зерну запах (без затхлого, солодового, пліснявого, гнилісного, полинного, сажкового, запаху нафтопродуктів тощо); мати властивий зерну колір; не дозволено зараження пшениці шкідниками зерна. У разі невідповідності граничній нормі якості м`якої пшениці хоча б за одним показником її переводять у відповідний за якістю клас.

Оскільки ТОВ «Малавіт» не має жодних основних засобів, земельних ділянок, елеваторів, обладнаних складів не є можливою реалізація ТОВ «Малавіт» на адресу ТОВ «Агро Кепітал Груп» макухи соняшникової, кукурудзи, пшениці, порошку яичного, що відповідає ДСТУ.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» (Далі - Закон), дія Закону поширюється на всіх суб`єктів ринку зерна.

Під ринком зерна розуміється система товарно-грошових відносин, що виникають між його суб`єктами в процесі виробництва, зберігання, торгівлі та використання зерна на засадах вільної конкуренції, вільного вибору напрямів реалізації зерна та визначення цін, а також державного контролю за його якістю та зберіганням п.23 ст. 1 Закону. Інфраструктура ринку зерна включає комплекс виробничих і невиробничих формувань, які забезпечують умовивиробництва зерна, його заготівлі, зберігання, переробки, реалізації, страхування, кредитно- фінансові та інші послуги п.19 ст.1 Закону.

Згідно з ст. 5 Закону суб`єктами ринку зерна є, зокрема, суб`єкти виробництва зерна, суб`єкти зберігання зерна, інші суб`єкти господарювання, які діють на ринку зерна.

Відповідно до п.27 ст.1 Закону, якість зерна та продуктів його переробки - сукупність споживчих властивостей зерна та продуктів його переробки, які відповідають вимогам державних стандартів, технічних умов, фітосанітарних і ветеринарно-санітарних норм та інших нормативних документів.

Крім того, у ст. 21 Закону зазначено, що якість зерна та продуктів його переробки, що виробляються в Україні або ввозяться на митну територію України, має відповідати державним стандартам та іншим нормативним документам.

До перевірки не надано жодних документів, що підтверджують якість, безпеку товарів, а саме: паспорта якості, висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи, сертифікати, видані Міністерством охорони здоров`я України, довідки Держспоживстандарту України, сертифікати відповідності, документи про якість тощо.

Позивачем на надано суду документів на підтвердження взаємовідносин з контрагентом, а саме: договорів, додатків до договорів, актів надання послуг, документів бухгалтерського обліку до перевірки не надано, таким чином, відсутня вся необхідна інформація щоб підтвердити зміст та обсяг господарських операцій, у зв`язку з чим неможливо встановити реальні обставини щодо фактичного виконання зазначених послуг (послуги з сканування, макетування, редагування) та, відповідно, неможливо їх підтвердити.

Отже, враховуючи правову позицію Верховного Суду України та Верховного Суду у подібних спорах, що первинні документи, виписані контрагентами позивача, які були зареєстровані на підставних осіб та не мали наміру здійснення господарської діяльності, не відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки вони містять недостовірні відомості про учасників господарської операцій.

Матеріали справи свідчать про те, що контрагент позивача знаходиться поза межами контролю формальних (номінальних) директорів, а від імені контрагентів невідомі особи лише оформляли відповідні документи.

За таких обставин, первинні документи, виписані контрагентами позивача, не можуть бути підставою для віднесення відповідних сум до податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток.

Крім того, слід зазначити, що досудовим розслідуванням встановлено фактичну відсутність у контрагентів позивача власних або орендованих складських приміщень, тощо.

Отже, відсутність у контрагента позивача матеріально-технічних ресурсів, без яких підприємницька діяльність не може здійснюватися, об`єктивно ставлять під сумнів можливість надання послуг (виконання робіт), обсяг яких вимагав залучення до їх виконання певної кількості працівників та матеріально-технічних засобів.

Дійсно, норми Податкового кодексу України не ставлять у залежність право платника податків на податковий кредит від виконання податкового обов`язку іншими платниками - постачальниками товарів (послуг). Однак, у разі встановлення під час перевірки, так і під час судового розгляду обставин, які свідчать, що платник податків був чи міг бути обізнаний щодо протиправної діяльності його контрагента, яка полягає в незаконній мінімізації податкових зобов`язань, зокрема у створенні штучних підстав для збільшення валових витрат та/чи податкового кредиту, або у разі коли платник податків діяв без належної обачності чи обережності при виборі контрагента, який не виконує податкового обов`язку, при встановлених обставинах, які не підтверджують реальність господарських операцій, отримана таким платником податків податкова вигода у вигляді права на Податковий кредит є безпідставною.

Враховуючи викладене та керуючись внутрішнім переконанням, дослідивши подані сторонами матеріли та докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про не обґрунтованість позовних вимог, в зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій