Справа № 620/3009/20
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3009/20 Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року (суддя Скалозуб Ю.О.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області, в якій просить:

- визнати порушення Держрпродспоживслужбою норм Закону «Про звернення громадян» та її бездіяльність в захисті прав споживачів;

- визнати дії та бездіяльність Держрпродспоживслужби протиправними;

- стягнути з Дфжпродспоживслужби 22 000 грн. на її користь та стягнути інші витрати, пов`язані з им позовом.

- покласти всі судові витрати на відповідача і звільнити її від сплати судового збору на підставі норми, яка звільняє споживачів від сплати судового збору при захисті своїх прав.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків шляхом:

- подання до суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 1681,60 грн;

- подання копій доданих до позовної заяви документів, відповідно до кількості відповідачів;

- надання до суду (та копії для відповідача) позовної заяви з чітко визначеним відповідачем та всіх необхідних реквізитів останнього (код ЄДРПОУ, адреса, засоби зв`язку, адреса електронної пошти, (в разі, якщо дані не відомі зазначити про це)), а також з чітким викладенням позовних вимог до конкретного відповідача.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року позивач отримала 10.08.2020 та 14.08.2020, на виконання вимог зазначеної ухвали, подано заяву, до якої додано позовну заяву з визначеним відповідачем - Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернігівській області, копії доданих документів та квитанції про сплату судового збору (квитанція від 18.08.2020 № в сумі 41,65 грн та квитанція від 15.08.2020 № в сумі 804,40 грн.).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року позовну заяву повернуто позивачеві з усіма доданими до неї документами, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року та направити справу для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що Чернігівський окружний адміністративний суд протиправно не застосував п. 13 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про судовий збір» та постанову Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №465/6874/17.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в частині сплати судового збору, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про судовий збір", платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Як встановлено статтею 4 Закону України "Про судовий збір":

- за подання до суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору встановлюються у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

- за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору встановлюються у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з приписами ст. 7 Закону «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року становить 2102,00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України ''Про судовий збір'' за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Окрім того, відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 по справі № 761/11472/15-ц, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки відшкодування моральної шкоди визначено сумою грошових коштів.

Враховуючи, що заявлена позивачем вимога про відшкодування моральної шкоди виражена у грошовому вимірі в розмірі 22 000,00 грн., тому є вимогою майнового характеру.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що за подання позовної заяви сплаті підлягав судовий збір за позовну вимогу майнового характеру в сумі 840,80 грн, а також немайнового характеру в сумі 840,80 грн. (всього в сумі 1681,60 грн.).

Колегія суддів в даному випадку зазначає, що об`єкти справляння судового збору з розподілом на ті, за які судовий збір справляється і ті, за які цей збір не справляється, визначені Законом України №3674-VI.

Як свідчать матеріали справи, підставою для звільнення від сплати судового збору за подання позову у даній справі, позивачем визначено пункт 13 частини другої статті 3 Закону України №3674-VI.

За змістом зазначеної норми, судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішують судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зміст цієї норми вказує на те, що позовну вимогу про відшкодування шкоди заявлену в адміністративному судочинстві обов`язково зумовлює вимога про вирішення публічно-правового спору (наприклад визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень). В такому випадку вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка її зумовлює, такий платіж сплачується.

Подібні висновки щодо застосування зазначених норм права містяться в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 02.05.2019 (справа №9901/167/19) та Верховного Суду від 13.03.2018 (справа №820/5268/17), та постановіВерховного Суду від 05 березня 2020 року у справі №597/664/18.

Отже, суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху, дійшов помилкового висновку щодо необхідності сплати позивачем судового збору за вимогу щодо стягнення моральної шкоди.

Щодо позовних вимог про порушення Держрпродспоживслужбою норм Закону «Про звернення громадян» та її бездіяльність в захисті прав споживачів та визнання дій та бездіяльності Держрпродспоживслужби протиправними, скаржник не є особою, яка звільнена від сплати судового збору в розумінні пункту 13 частини другої статті 3 Закону №3674-VI, а тому, судом першої інстанції правильно віднесено вищезазначені позовні вимоги (які є пов`язаними між собою) до вимог немайнового характеру та зазначено про необхідність сплати судового збору в цій частині в розмірі 840, 80 грн.

За такого правового регулювання та враховуючи, що позивачу необхідно було надати строк на усунення недоліків позовної заяви (в частині сплати судового збору), про які зазначено в ухвалі суду від 06 серпня 2020 року, лише в частині немайнових вимог, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви, оскільки на виконання вимог зазначеної ухвали, позивачем подано заяву, до якої додано квитанції про сплату судового збору (квитанція від 18.08.2020 № в сумі 41,65 грн та квитанція від 15.08.2020 № в сумі 804,40 грн.) не у загальному розмірі 1681, 60 грн. є протиправними.

На цій підставі колегія суддів приходить до висновку про те, що, оскільки позивачем були виконано вимоги ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року, а саме, подано заяву, до якої додано позовну заяву з визначеним відповідачем - Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернігівській області, копії доданих документів та квитанції про сплату судового збору (квитанція від 18.08.2020 № в сумі 41,65 грн та квитанція від 15.08.2020 № в сумі 804,40 грн.) в сукупному розмірі 840, 80 грн., а в частині сплати судового збору у розмірі 840, 80 грн. вказано на підстави звільнення від сплати такого, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" вказав,що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. З рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2008 року у справі "Каіч та інші проти Хорватії" вбачається, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. Frаnсе Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В контексті наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За змістом частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, це є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року скасувати, а справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - направити до Чернігівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

А.Б. Парінов