Справа № 241/1244/19
Суддя: Демочко Д. О.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

241/1244/19
2-а/241/6/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020 року смт. Мангуш

Першотравневий районний суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Цукановій Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Донецькій області (місце знаходження: вулиця Макара Мазая, буд. 16, м. Маріуполь Донецької області, 87523) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії НК № 635081 від 30.10.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що 30.10.2018 року інспектором роти №4 батальйону УПП в Донецькій області, лейтенантом поліції Ханаковою Людмилою Станіславівною у відношенні позивача було винесено постанову серії НК № 635081 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. В мотивувальній частині постанови інспектор УПП зазначає, що позивач 30.10.2018 року о 17 годині 02 хвилини, рухаючись по проспекту Металургів, 45 у м. Маріуполі, керуючи автомобілем VolkswagenТ4, державний номер НОМЕР_1 , почав рух на заборонений поєднаний червоний і жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3 ПДР України.

З огляду на положення чинного законодавства, позивач вважає зазначену постанову УПП протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних обставин.

Так, згідно п.п. «є» п.8.7.3 Правил Дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, поєднання червоного та жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу. Однак позивач, зазначає, що не здійснював рух на заборонений поєднаний червоний і жовтий сигнал світлофора. Після зупинки поліцейський сказала йому, що причина зупинки порушення ПДР, та почала щось писати, що позивач не знав. Ніякими доказами, навіть на його вимогу, поліцейський не обґрунтувала свої звинувачення щодо позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Коли позивач сказав інспектору, що в момент, коли він почав рухатися, був ввімкнений зелений сигнал світлофора, співробітник УПП проігнорувала це. Відео, яке зазначається в додатках до постанови, також не спростовує його пояснень, однак інспектор при цьому проігнорувала навіть положення ч.3 ст.62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Позивач звернув увагу на те, що пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи встановлених останнім доводів. При цьому у випадку наявності фото чи відеозапису технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, згідно ч.3 ст.283 КУпАП, потрібно зазначити у постанові. Також під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 280 КУпАП,відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Позивач зазначає, що враховуюче відсутність в його діях порушень ПДР, у інспектора поліції відповідно були взагалі відсутні підстави навіть для зупинки транспортного засобу під його керуванням. Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Саме ця причина зупинки у відповідності з ч. 2 цієї ж статті Закону була повідомлена йому поліцейським, при цьому це було зроблено безпідставно та за відсутності будь-яких доказів. Тобто, зупинка транспортного засобу під його керуванням була незаконною.

Згідно ч. 5 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Тобто, позивач повинен був отримати постанову на місці її винесення, однак у порушення ч. 5 ст. 285 КУпАП інспектор йому не надав її, а як зазначено в самій постанові, вислав рекомендованим листом.При цьому ніякої копії постанови поштою від УПП позивач не отримував. Як зазначає позивач, копію зазначеної постанови він знайшов у своїй поштовій скриньці лише 26.06.2019р., з другого аркушу якої вбачається відмітка з печаткою державної виконавчої служби, за допомогою якої напевне в нього й з`явилась її копія. Таким чином, зазначене свідчить про поважність причини пропуску десятиденного строку на оскарження вищезазначеної постанови з дня її винесення (з моменту отримання цей строк взагалі не сплив).

На підставі вищенаведеного, позивач просить поновити йому строк для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 635081 від 30.10.2018 року та визнати її протиправною та скасувати.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представником Голіковим Д.С. було надано до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та розглядати справу без його участі.

У своєму відзиві представник відповідача, пояснив наступне. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» транспортний засіб позивача було зупинено.Підійшовши до водія інспектор належним чином представився, пояснив причину зупинки і перевірки документів та попросив пред`явити документи, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4.а ПДР. Позивач виконав законну вимогу поліцейського. Згідно зі ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідачем в якості доказу наданий оптичний диск з даними на якому зафіксоване безпосередньо порушення ПДР позивачем. Так у файлі 30.10.2018 ОСОБА_2 НОМЕР_2 на 58 секунді від початку відеозапису вбачається автомобіль позивача який порушив вимоги сигналу світлофору.

Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Тобто при розгляді справ про адміністративне правопорушення інспектори патрульної поліції не повинні враховувати в тому числі вимоги ст. 34 КУпАП (обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення).

Врахувавши ст. 222 КУпАП, ст. 278 КУпАП, що до його компетенції належить розгляд адміністративної справи за порушення правил дорожнього руху, з`ясувавши всі обставини, які підлягають з`ясуванню під час розгляду адміністративної справи (ст. 280 КУпАП), оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), додержуючись вимог ст. 258 КУпАП, наказу 1395 від 07.11.2015 року «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, встановивши факт вчинення адміністративних правопорушень, роз`яснивши права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст. 268, 287-289, 307-308 КУпАП, співробітником поліції була винесена, на місці вчинення правопорушення, відносно позивача постанова за ч.2 ст.122 КУпАП. За результатами розгляду адміністративної справи, керуючись положеннями статей 33, 36, 284 КУПАП, до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови. Розглядаючи дану справу, співробітник патрульної поліції УПП в Донецькій області ДПП діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 258 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом Постанови, запропоновано поставити підпис в графі про отримання копії документу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач, подавши позов, жодного доказу на обґрунтування своєї позиції до суду не надав.

Таким чином, зважаючи на викладене, представник відповідача вважає, що постанова серії НК № 635081 від30.10.2018 року у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Враховуючи позицію сторін, дослідивши наявні в справі про адміністративне правопорушення матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283,284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що 30.10.2018 року інспектором роти №4 батальйону УПП в Донецькій області ДПП лейтенантом поліції Ханаковою Людмилою Станіславівною було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 635081 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

У зв`язку з тим, що у постанові про накладення адміністративного стягнення відсутня інформація про отримання позивачем копії даної постанови і позивачем зазначено, що копію постанови він знайшов у своїй поштовій скриньці лише 26.06.2019 року, суд вважає поважними причини пропуску строку на оскарження вищезазначеної постанови.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Відповідно до п.п. «є» п.8.7.3 Правил дорожнього руху: червоний сигнал світлофора, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови по справі про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

За змістом статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем в якості доказу було надано оптичний диск, на якому, як зазначено у відзиві, зафіксовано безпосередньо порушення ПДР позивачем. Як зазначає відповідач, у файлі 30.10.2018 ОСОБА_2 НОМЕР_2 на 58 секунді від початку відеозапису вбачається автомобіль позивача який порушив вимоги сигналу світлофору. Після перегляду оптичного диску, було встановлено що на відеозаписі стоїть дата знімання відео 01.01.2013, тобто різниця з датою скоєння адміністративного правопорушення зазначеною у постанові складає майже п`ять років, так як датою скоєння у постанові зазначена дата 30.10.2018 року. Тому суд не може враховувати оптичний диск, наданий відповідачем, у якості доказу.

Відповідно із вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незабезпечення відповідачем виконання зазначених вимог призвело до того, що він не зміг при розгляді справи про адміністративне правопорушення повною мірою виконати вимоги ст. 280 КУпАП щодо з`ясування обставин, які є обов`язковими для прийняття рішення.

Між тим, відповідачем не доведено вини позивача ОСОБА_1 в правопорушенні, передбаченого нормою ч. 2 ст. 122 КУпАП, жодних доказів на підтвердження вини позивача не надано.

Позивач заперечує проти скоєння правопорушення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, правомірність свого рішення не довів.

На думку суду, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення п.п «є» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частинах поновлення строку для оскарження постанови про адміністративне правопорушення та скасування постанови слід задовольнити, отже, постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 635081 від 30.10.2018 року, підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Позивач є звільненим від сплати судового збору на підставі ч. 4 ст. 288 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 5-11, 77, 211, 217, 220, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України,суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Донецькій області (місце знаходження: вулиця Макара Мазая, буд. 16, м. Маріуполь Донецької області, 87523) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 (проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ) строк для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 635081 від 30.10.2018 року.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 635081 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень 00 копійок..

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Д.О. Демочко