Справа № 380/9438/20
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/9438/20
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18 грудня 2020 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кедик М.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 14.08.2020 № 2025 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для ведення особистого селянського господарства";

- зобов`язати Звенигородську сільську раду Пустомитівського району Львівської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для ведення особистого селянського господарства на території Звенигородської сільської ради.

Ухвалою від 30.10.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки така подана без додержання вимог, встановлених ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме позивачеві належало сплатити 840,80 грн судового збору.

На адресу суду повернувся поштовий конверт, направлений позивачу за адресою, яка зазначена у позовній заяві з відміткою за закінченням терміну зберігання. Згідно з ч. 11 ст. 126 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

10.11.2020 представник позивача подала клопотання на виконання вимог ухвали судді від 30.10.2020, у якому вказує, що позивач звільнений від сплати судового збору. У вказаному клопотанні позивач зазначає, що згідно із приписами Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, зокрема п. 14 ст. 12, учасники бойових дій мають право на першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом. Стаття 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, розміщена в Розділі III цього Закону Пільги ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту. Відповідно до ст. 4 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни. З наведеного вбачається, що до гарантій соціального захисту відноситься і право на першочергове безоплатне отримання у власність земельних ділянок.

Суд зазначає, що правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон № 3551-XII). Нормами частини другої статті 22 цього Закону визначено, що особи, на яких поширюється дія цьогоЗакону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, наведено у статті 12 Закону № 3551-XII.

Зокрема пунктом 14 частини першої статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту визначено, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Отже пункт 14 частини 1 статті 12 Закону № 3551-XII надає учасникам бойових дій пільги щодо першочергового відведення земельних ділянок лише для двох видів землекористування як підстави набуття права власності на земельні ділянки, а саме для індивідуального житлового будівництва, а також для садівництва і городництва.

На цей самий пункт Закону № 3551-XII посилається й позивач у заяві, в обґрунтування підстав для звільнення від сплати судового збору при подачі даного позову.

Порядок приватизації земельних ділянок за так званою повною процедурою, коли земельна ділянка передається особі у власність з відведенням із земель державної (комунальної) власності, у тому числі тих, що перебувають у користуванні інших осіб, із зазначенням видів землекористування, передбачений у частині 6 статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до вказаної норми громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже, відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність є окремим видом землекористування, право на яке мають всі громадяни за загальною процедурою приватизації.

Спірним в даному випадку є рішення від 14.08.2020 № 2025 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для ведення особистого селянського господарства", яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для ведення особистого селянського господарства на території Звенигородської сільської ради.

Натомість нормами Закону № 3551-XII не передбачені пільги учасникам бойових дій щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином позивач в даному випадку не звільнений від сплати судового збору, оскільки оскаржуваний акт не порушує права позивача як учасника бойових дій, оскільки позивач, який має статус учасника бойових дій, не має переважного права на першочергове відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Суд здійснив таку оцінку в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 30.10.2020.

Суд звертає увагу, що у заяві недоліки, що визначені ухвалою від 30.10.2020 не усунено.

Будь-яких клопотань чи заяв про продовження процесуального строку, встановленого судом, з поясненнями про неможливість виконати ухвали суду від 30.10.2020 із обґрунтуванням поважності причин до суду не надходило.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи наведене, позовну заяву ОСОБА_1 до Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, разом із доданими до неї матеріалами слід повернути позивачу відповідно до вимог ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169, ст. 248, ст. 256, ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви не пізніше наступного дня після її постановлення надіслати позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторно звернутись до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідні положення цього Кодексу.

Суддя Кедик М.В.