Справа № 540/1323/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1323/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області (далі - відповідач), в якому просить визнати незаконним та скасувати п.1.7 рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 14.04.2020р. №954 та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: Херсонська область, Скадовський район, смт. Лазурне, біля земельної ділянки з кадастровим номером: :01:001:1219.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач відмовив йому у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з підстав, які не визначені у статті 118 Земельного кодексу України, а отже, діяв протиправно.

Ухвалою від 29.05.2020р. провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Цією ж ухвалою зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали надати до суду засвідчені належним чином копії оскаржуваного рішення та усіх документів на підставі яких його прийнято, а також установлено строк для подання відзиву.

Ухвала суду відповідачем виконана не була.

В подальшому судом повторно витребовувались докази, на що відповідачем лише 02.12.2020р. надано копії оскарженого рішення, поданих позивачем заяви з доданими до неї документами, а також копію рішення селищної ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі, з документами, які ця особа подавала.

Відзиву відповідач так і не подав.

Суд враховує, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, усі процесуальні строки в адміністративних справах продовжувались на час дії карантину, який на даний час діє і досі. Після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-IX, строки для вчинення процесуальних дій закінчувались через 20 днів після набрання чинності цим Законом - 06.08.2020, і суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), має поновлювати процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Станом на дату розгляду справи від відповідача не надходило заяви про продовження такого строку, як не надано відзиву та витребованих судом доказів в повному обсязі.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Як встановлено судом, позивач 06.04.2020р. звернувся до Лазурненської селищної ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в смт. Лазурне.

До заяви було додано копії паспорту, картки платника податків та графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки поряд із земельною ділянкою з кадастровим номером: :01:001:1219 (викопіювання з Публічної кадастрової карти).

Вказану заяву відповідач отримав 09.04.2020р. за вх. №Л 177/02-14.

Заяву було розглянуто та Лазурненською селищною радою прийнято рішення від 14.04.2020р. №954, пунктом 1.7 якого ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га на підставі частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, у зв`язку з тим, що земельні ділянки на цій території надано іншим особам.

Також судом встановлено, що пунктом 1.2 рішення Лазурненської селищної ради від 10.08.2018р. №553 було надано громадянину ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) орієнтовною площею 0,15 га у смт. Лазурне, згідно графічного матеріалу.

Пунктом 2 цього рішення постановлено оформити документи, що посвідчують право на земельну ділянку в установленому порядку протягом двох років з дня прийняття цього рішення селищною радою.

Порівняння поданих позивачем та громадянином ОСОБА_2 графічних матеріалів дозволяє суду зробити висновок, що орієнтовне місце розташування земельних ділянок співпадають.

Проте доказів того, що іншою особою, якій раніше надавався дозвіл на розробку проекту землеустрою, розроблено та подано для затвердження відповідну документацію, рівно як і оформлено документи, що посвідчують право на земельну ділянку до суду не надано.

Правовим питанням у цій справі є правомірність відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність одній особі в умовах, коли іншій особі такий дозвіл вже було надано раніше.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до п.34 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з п. б, ч. 1 ст. 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), суб`єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом положень ст. 122 ЗК України, вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Положеннями ст.118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, ст. 118 ЗК України встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі №607/4538/16-а, від 18 жовтня 2018 року у справі №813/481/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №527/43/17, від 25 лютого 2019 року у справі №347/964/17 та від 22 квітня 2019 року у справі №263/16221/17.

У цій справі не надано доказів, що на час розгляду заяви позивача та прийняття оскарженого рішення земельна ділянка, яку мав намір отримати позивач у власність, не була надана у власність чи користування і відносилась до земель комунальної власності Лазурненської селищної ради. Даних про невідповідність місця її розташування вимогам законів, прийнятих відповідно актів не встановлено, тому у відповідача були відсутні передбачені законом підставі для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах у відповідача відсутні можливості на власний розсуд визначати надання чи відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, якщо заінтересованою особою виконано всі необхідні умови для надання такого дозволу, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Наведена ж у оскарженому рішенні причина відмови не відповідає критеріям обґрунтованості і вмотивованості.

У постанові від 30 травня 2018 року у справі №826/5737/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що надання дозволу уповноваженим органом місцевого самоврядування на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності не означає позитивного рішення про передачу її в користування, а направлене на ідентифікацію земельної ділянки, яка в подальшому може стати предметом передачі. Надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не покладає на орган місцевого самоврядування обов`язку (не є підставою для виникнення зобов`язання перед особою, яка розробила проект землеустрою) щодо надання цієї земельної ділянки у власність чи користування. Рада може відмовити у затвердженні проекту та наданні земельної ділянки у власність чи користування з підстав, визначених законом, зокрема у разі невідповідності місця розташування ділянки вимогам генеральних планів населених пунктів та з інших, визначених законом, підстав.

Враховуючи викладене, надання дозволу одній особі на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність саме по собі не унеможливлює надання такого дозволу і іншій особі, оскільки не підпадає під визначення вичерпного переліку підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, наведеного у ч.7 ст.118 ЗК України.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд також наголошує, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не подано відзиву, як і не доведено поважності причин його не подання, що кваліфікується судом як визнання позову.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що відповідачем не доведена правомірність свого рішення щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, то рішення Лазурненської селищної ради від 14.04.2020р. №954 в оскаржуваній частині є протиправним і підлягає скасуванню, а на відповідача слід покласти обов`язок повторно розглянути клопотання позивача і прийняти за наслідками розгляду одне з рішень, передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат потрібно здійснити за правилами статті 139 КАС України, та з урахуванням того, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн. відповідно до квитанції №0.0..1 від 21.05.2020р., він підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області про визнання протиправним і скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити..

Визнати протиправним та скасувати пункт 1.7 рішення 83 сесії Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області 7 скликання від 14.04.2020р. №954 «Про відмову громадянам в наданні згоди на виготовлення землевпорядної документації щодо відведення земельних ділянок» в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у селищі Лазурне орієнтовною площею 0,15 га згідно поданих ним графічних матеріалів.

Зобов`язати Лазурненську селищну раду Скадовського району Херсонської області (, 75722,Херсонська область, Скадовський район, смт. Лазурне, вул. Жовтнева, 57) повторно розглянути заяву від 06.04.2020р. про надання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території земель Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області та детально позначена в графічних матеріалах, доданих до заяви від 06.04.2020р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області (, 75722,Херсонська область, Скадовський район, смт. Лазурне, вул. Жовтнева, 57) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 109020100