Справа № 188/1050/20
Суддя: Бурда П. О.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 188/1050/20
Провадження № 2-а/188/15/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Олійник В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Першотравенського ВП Павлоградського ВП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Бурковського Миколи Олександровича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції Першотравенського ВП Павлоградського ВП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Бурковського Миколи Олександровича (далі - відповідач) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП 18 № 297809 від 27.10.2019 року.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 липня 2020 року поштою з Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції він отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 62060816 від 13.05.2020 та копію постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 297809 від 27.10.2019, за якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено штраф у розмірі 255 грн 00 коп.

Вказана постанова вмотивована тим, що 27.10.2019 о 12 год. 45 хвилин позивач, рухаючись по автодорозі Лугова Першотравенськ, здійснив обгін в зоні дії дорожнього знаку 3.25 (обгін заборонено), за що передбачена адміністративна відповідальність, встановлена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Із вказаною постановою позивач не згоден, оскільки вважає її винесеною з порушенням норм чинного законодавства.

ОСОБА_1 посилається на те, що він рухався на автомобілі SKODA OCTAVIA державний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі Лугова - Першотравенськ. Попереду його автомобіля рухався автобус ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» зі швидкістю близько 25 км/год. Під час руху у позивача раптово стався напад бронхіальної астми, тому він здійснив обгін автобуса з метою якнайшвидше доїхати до лікарні м. Першотравенська для надання екстреної медичної допомоги. Після здійснення обгону позивача зупинив відповідач та повідомив про порушення ним правил дорожнього руху (далі ПДР), оскільки здійснив обгін в зоні дії дорожнього знаку 3.25 (обгін заборонено). Позивач повідомив відповідача про те, що йому терміново потрібно їхати до лікарні через напад бронхіальної астми та малу ефективність наявних ліків. Крім того, позивач зазначив, що здійснив обгін автобуса, який рухався зі швидкістю 30 км/год., тому, відповідно, правил дорожнього руху не порушував. О 12 годині 50 хвилин позивач прибув до Першотравенської підстанції екстреної допомоги та отримав медичну допомогу, що підтверджується талоном Першотравенської підстанції екстреної допомоги.

Позивач стверджує, що про існування оскаржуваної постанови не знав та нічого не отримував до тих пір, поки поштою не отримав листа 27.07.2020 від Першотравенського міського відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження за вказаною постановою. Позивач просить поновити строк для звернення до суду з позовом, оскільки оскарження вказаної постанови пропущено з поважних причин.

Крім того, позивач вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснено з численними порушеннями чинного законодавства, а постанова не відповідає вимогам законодавства, оскільки порушено його права бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення, знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, користуватися юридичною допомогою. Позивач зазначив, що відповідач не з`ясував обставини, які могли вплинути і вплинули на причини певної поведінки. Позивач також посилається на відсутність доказів у справі, оскільки відсутні свідки, фото чи відео зйомка.

Позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП 18 № 297809 від 27.10.2019 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС) України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з наданим оригіналом поштового конверту про направлення на адресу позивача повідомлення від Першотравенського МВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про відкриття виконавчого провадження на підставі оскаржуваної постанови, позивач його отримав 27 липня 2020 року, та в той же день дізнався про те, що його було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. До суду з позовною заявою ОСОБА_1 звернувся 03 серпня 2020 року. Відповідачем не надано суду доказів спростування цієї інформації, або ж підтвердження повідомлення позивача належним чином про винесення постанови та необхідність добровільної сплати штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд вважає, що строк для подання позовної заяви про визнання незаконною та скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, пропущено з поважних причин, а отже його має бути поновлено.

Крім того, судом було встановлено, що постановою серії ДП 18 № 297809 від 27 жовтня 2019 року позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень. У постанові зазначено, що 27 жовтня 2019 року о 12 годині 45 хвилин позивач на автодорозі Лугова Першотравенськ, керуючи автомобілем SKODA OCTAVIA державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив обгін в зоні дії дорожнього знаку 3.25 (обгін заборонено), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

У оскаржуваній постанові відсутні відомості, що до неї додаються докази, визначені ст.251 КУпАП, а саме: рапорт, фото та відео фіксація адміністративного правопорушення, відео з нагрудної камери, покази свідків тощо, на підставі яких відповідачем було ухвалено рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Статтями 245-246 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень в порушення зазначених вимог закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження законності складеної постанови, не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, не було надано суду доказів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності саме за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути вказані докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Таким чином, судом встановлено, що при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем, не може оцінюватися судом в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України у якості належного і допустимого доказу, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б його обґрунтовували, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У п.п. 4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 наголошується, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

За змістом статті 9 КУпАП саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 297809 від 27 жовтня 2019 року винесена з порушенням норм адміністративного законодавства та вимог Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України 26.02.2009 року за №77, оскільки в оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушення, відсутнє посилання на покази свідків, фото чи відео фіксацію, що в цілому свідчить про відсутність належного обґрунтування наведених в оскаржуваній постанові та доведеність допустимими доказами обставин, які відповідачем визнані як порушення позивачем Правил дорожнього руху України, та відповідно є складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд вважає недоведеним.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим однак, щоб стягнення не було посилено.

За встановлених судом обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 122, 251, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 8-9, 72-77, 241, 242-246, 250, 286, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до інспектора сектору реагування патрульної поліції Першотравенського ВП Павлоградського ВП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Бурковського Миколи Олександровича, місце знаходження: 52800, вул. Ювілейна, 33, м. Першотравенськ, Дніпропетровська область, про визнання незаконною та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП 18 № 297809 від 27.10.2019, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції Першотравенського ВП Павлоградського ВП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Бурковським Миколою Олександровичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда