Справа № 160/10362/20
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2020 року м. Дніпросправа № 160/10362/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2020 року (суддя Єфанова О.В., м. Дніпро, повний текст ухвали складено 04.09.2020 року) у справі № 160/10362/20 за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції у м. Києві, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання надати відповідь на скаргу, -

в с т а н о в и в:

31.08.2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Національної поліції України (далі відповідач-1), Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі відповідач-2), в якому просила визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо передачі до 06.04.2020 року до Головного управління Національної поліції у м.Києві скарги від 27.03.2020 року на бездіяльність слідчих СВ Печерського УП ГУНП у м.Києві при проведенні досудового розслідування (ЄРДР №0002647 від 08.06.17); визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у м.Києві щодо повідомлення про встановлення іншого строку розгляду скарги від 27.03.2020 року на бездіяльність слідчих СВ Печерського УП ГУНП у м.Києві при проведенні досудового розслідування (ЄРДР №0002647 від 08.06.17); визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у м.Києві щодо надання відповіді на скаргу від 27.03.2020 року на бездіяльність слідчих СВ Печерського УП ГУНП у м.Києві при проведенні досудового розслідування (ЄРДР №0002647 від 08.06.17); зобов`язати Головне управління Національної поліції у м.Києві надати відповідь на скаргу від 27.03.2020 року на бездіяльність слідчих СВ Печерського УП ГУНП у м.Києві при проведенні досудового розслідування (ЄРДР №0002647 від 08.06.17); стягнути солідарно з Національної поліції України та Головного управління Національної поліції у м.Києві на користь позивача 2000 гривень у відшкодування моральної шкоди за протиправну бездіяльність ненадання відповіді на скаргу від 27.03.2020 року на бездіяльність слідчих СВ Печерського УП ГУНП у м.Києві при проведенні досудового розслідування (ЄРДР №0002647 від 08.06.17).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 року, відмовлено у відкритті провадження.

ОСОБА_1 не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом порушено норми процесуального права. Апелянтом зазначено, що суд першої інстанції помилково визначено спір як спір, що підлягає вирішенню за правилами кримінального процесу, оскільки мова йдеться про оскарження бездіяльності суб`єкта, який повинен надати відповідь на звернення громадянина. У справі оскаржуються дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень після звернення громадянина у межах Закону України «Про звернення громадян», такі дії, їх правомірність слід вирішувати у адміністративному судочинстві. Апелянт вказувала, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали не звернув увагу, що кримінальне провадження № 0002647 закрито 19.12.2019 року, тобто станом на день направлення скарги до Національної поліції України, на правовідносини щодо звернення та надання відповіді на скаргу не розповсюджуються норми Кримінального процесуального кодексу України. Звернення громадянина щодо кримінального провадження, отримані органом, який повинен надати відповідь, розглядається у порядку Закону України «Про звернення громадян».

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, виходив з того, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Законність процесуальних актів, дій чи бездіяльності, вчинених при здійсненні процесуальних повноважень, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю, намагання здійснити контроль за процесуальною діяльністю поза межами відповідного процесуального регулювання є протиправним втручанням у діяльність особи, наділеної в установленому порядку процесуальними правами, та є посяганням на її процесуальну незалежність. За правилами статті 218 КПК досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303,314-316 КПК. Згідно із частиною другою статті 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу. Посадові особи поліції під час вчинення діянь, пов`язаних із досудовим розслідуванням злочинів, не здійснюють публічно-владних управлінських функцій, а тому оскарження таких діянь має відбуватися виключно за правилами, встановленими КПК України.

Матеріалами справи встановлено, що 27.03.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Національної поліції України зі скаргою на бездіяльність слідчих СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві при проведенні досудового розслідування у межах кримінального провадження № 0002647 від 08.06.2017 року, просила притягнути до відповідальності слідчого у кримінальному провадженні № 0002647 від 08.06.2017 року за недотримання розумних строків під час досудового розслідування, зобов`язати Печерське УП ГУНП у м. Києві надати відповідь на клопотання від 26.02.2020 року, 04.03.2020 року, 27.03.2020 року.

Листом від 14.05.2020 року № П-1977/125/23/1-20 Головним управлінням НП ум. Києві надано відповідь ОСОБА_1 та повідомлено, що 09.06.2017 року слідчим відділом Печерського УП ГУНП у м. Києві на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва внесено відомості до ЄРДР щодо невиконання рішення суду, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002647, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України, 19.12.2019 року за результатами досудового розслідування, кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Повідомлено, що на час надання відповіді 14.05.2020 року постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0002647 процесуальним керівництво не скасовано.

Встановлено, що листами від 07.04.2020 року № П-890/125/4/05-2020, від 15.04.2020 року № П-972/125/5/05-2020 СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві повідомило ОСОБА_1 про закриття кримінального провадження.

Листом від 08.05.2020 року № П-1275/125/52-2020 СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві вкотре повідомило ОСОБА_1 , що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002647 припинено, у зв`язку з його закриттям.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на всій території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України, кримінальним провадженням є досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. За своєю правовою природою кримінальне провадження становить єдиний комплекс вчинюваних в установленому КПК порядку дій, у межах якого органи досудового розслідування і суд здійснюють функцію притягнення особи до кримінальної відповідальності. Зокрема, таке провадження включає встановлені законом процедури одержання доказів, гарантії законності цих процедур, а також право особи в установлений КПК спосіб оспорювати правомірність відповідних процесуальних дій та/або рішень у контексті реалізації свого права на захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Згідно частин 1- 3 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу. Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у межах кримінального провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду у межах того ж кримінального провадження на етапі досудового провадження. Клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, можуть бути розглянені у межах досудового розслідування кримінального провадження. Проте, слід зважати, що скарга щодо бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні подана після закриття кримінального провадження. Досудове розслідування припинено, кримінальне провадження закрито.

У рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 № 6-рп/2001 зазначено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу-підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб органів міліції, прокуратури має свої особливості і не належить до управлінської сфери.

Тільки незгода з діями слідчого судді, прокурора, слідчого, що здійснені в порядку КПК, можуть оскаржені в порядку та за правилами КПК України.

ОСОБА_1 у позовних вимогах просить суд визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо передачі до 06.04.2020 року до Головного управління Національної поліції у м.Києві скарги від 27.03.2020 року на бездіяльність слідчих СВ Печерського УП ГУНП у м.Києві при проведенні досудового розслідування, визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у м.Києві щодо повідомлення про встановлення іншого строку розгляду скарги від 27.03.2020 року на бездіяльність слідчих СВ Печерського УП ГУНП у м.Києві при проведенні досудового розслідування, визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у м.Києві щодо надання відповіді на скаргу від 27.03.2020 року на бездіяльність слідчих СВ Печерського УП ГУНП у м.Києві при проведенні досудового розслідування, зобов`язати Головне управління Національної поліції у м.Києві надати відповідь на скаргу від 27.03.2020 року на бездіяльність слідчих СВ Печерського УП ГУНП у м.Києві при проведенні досудового розслідування. позовні вимоги стосуються належного чи не належного розгляду її скарги з наступними наслідками. ОСОБА_1 не просить суд зобов`язати відповідачів вчинити будь-які процесуальні дії у межах кримінального провадження.

Предметом спору у справі, що розглядається є дії Національної поліції України щодо розгляду скарги на бездіяльність слідчих при проведенні досудового розслідування по кримінальній справі, яка закрита.

Згідно ст. 3, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно з частин 1, 3, 4 ст. 15, ч. 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Помилковим також є твердження суду першої інстанції щодо неналежності цієї справи до справ адміністративної юрисдикції. Лише у випадках, коли на момент звернення особи зі скаргою на проведені у кримінальному провадженні процесуальні дії, які за правилами КПК не підлягають окремому оскарженню і можуть перевірятися при розгляді судом кримінальної справи по суті, кримінальне провадження припинено на підставі визначеного законом процесуального рішення, розгляд таких скарг за правилами кримінального судочинства стає неможливим. Виключно в цьому разі, у зв`язку з відсутністю в особи альтернативного способу юридичного захисту, з метою реалізації її права, а також з урахуванням того, що в даній ситуації перевірка правомірності слідчих дій за іншою процедурою не може зашкодити реалізації завдань кримінального провадження, позов має розглядатися судом адміністративної юрисдикції.

Дії слідчого органу, проведені у межах кримінального провадження, яке не припинено, підлягають перевірці судом у порядку кримінального судочинства та юрисдикція адміністративних судів не поширюється на розгляд таких справ.

Суд вказує, що наявність відповідачем у справі суб`єкта владних повноважень, що здійснює управлінську функцію як то функція кримінального розслідування кримінальної справи, не відносить позов до кримінальної юрисдикції. Варто враховувати предмет позову та підставу звернення до суду.

При вирішенні питання щодо підсудності спору, варто керуватись постановою Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі №802/1335/17-а. Верховний Суд вказує, що у випадках, коли на момент звернення особи зі скаргою на проведені у кримінальному провадженні процесуальні дії, які за правилами КПК не підлягають окремому оскарженню і можуть перевірятися при розгляді судом кримінальної справи по суті, кримінальне провадження припинено на підставі визначеного законом процесуального рішення, розгляд таких скарг за правилами кримінального судочинства стає неможливим.

Також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.11.2019 року у справі № 420/516/19 вказано, що з`ясування законності проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, яке не припинено, судом адміністративної юрисдикції може призвести до передчасного вирішення питань, які підлягають розв`язанню судом під час розгляду кримінальної справи по суті.

Таким чином, дії, бездіяльність слідчого органу, у тому числі відповідь або неналежна відповідь, порушення порядку розгляду скарги у кримінальному провадженні, яке припинено, закрито, не розглядаються судами за правилами кримінального судочинства. Для забезпечення особи доступу до судочинства та надання їй змоги захистити свої права у судовому порядку, такий розгляд має здійснюватися у порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції не вірно визначив підсудність спору, заявлений позов підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

При вирішенні питання щодо підсудності спору, суд апеляційної інстанції також керується правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 07.10.2020 року у справі № 540/1495/19.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено право позивача на звернення до суду, з огляду на те, що відмова у відкритті провадження у справі позбавляє права позивача звернення до суду за правилами визначеними відповідним процесуальним кодексом.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 312, 315, 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2020 року у справі № 160/10362/20 скасувати.

Справу № 160/10362/20 направити для продовження розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова