Справа № 466/8388/16-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 466/8388/16-а пров. № 857/1114/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Большакової О.О., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова (правонаступник Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області) на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 25 січня 2017 року (суддя Свірідова В.В., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у вересні 2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, у якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 р. №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001р. №2663-111), на підставі довідки прокуратури Львівської області від 18 липня 2016 року за № 18/1168; зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, згідно з довідкою прокуратури Львівської області від 18 липня 2016 року №18/1168 про заробітну плату, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 р. №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 р. № 2663-111), з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати пенсії за період з 01 січня 2016 року до моменту здійснення перерахунку пенсії без застосування будь-яких обмежень максимального розміру пенсії.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 25 січня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що з 01.01.2015 Кабінетом Міністрів України не визначено умов та порядку проведення перерахунку пенсій працівникам прокуратури тому, відповідно, орган Пенсійного фонду не має жодних підстав для перерахунку пенсії позивача, адже відсутній механізм проведення такого перерахунку. Крім того, відсутні законодавчі підстави для проведення донарахування та доплати позивачу пенсії за вислугу років з 01 січня 2016 року без застосування будь-яких обмежень максимального розміру пенсії.

Позивач процесуальним правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 15 лютого 2018 року провадження в справі було зупинено до винесення Верховним Судом рішення у справі № 464/8323/16-а.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року провадження у справі поновлено та призначено справу до апеляційного розгляду на 15 грудня 2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволеннюз наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 з 06 лютого 2006 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова (тепер Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області), як одержувач пенсії за вислугу років, що була призначена згідно з чинним на дату звернення за призначенням пенсії Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% заробітної плати.

Позивач 22.07.2016 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова із заявою про проведення перерахунку розміру пенсії у відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка діяла на час призначення пенсії позивачу, на підставі довідки прокуратури Львівської області від 18 липня 2016 р. №18/1168 у зв`язку з підвищенням посадових окладів працівників прокуратури України відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №763) і від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова №7301/03-15 від 26.07.2016 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, посилаючись на Закон України від 28.12.2014р. №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України з 01.01.2015р., у тому числі і ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», та п. 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 №213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до окремих законів, в тому числі і Закону України «Про прокуратуру» (а.с.15).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії, тому відповідач зобов`язаний перерахувати пенсію ОСОБА_1 за вислугу років згідно з довідкою прокуратури Львівської області від 18 липня 2016 року № 18/1168 про заробітну плату, відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 р. № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663-111), з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати пенсії за період з 01 січня 2016 року до моменту здійснення перерахунку пенсії без застосування будь-яких обмежень максимального розміру пенсії.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулювали спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ у редакції, що діяла до 01.01.2015, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувались у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII внесені зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, зокрема ч. 18 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України». 15.07.2015 набув чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII положення Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (крім окремих статей) визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII. Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (липень 2016 року) ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 13 Розділу ХІІІ Перехідних положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, прийнято не було, що в кінцевому рахунку й призвело до виникнення даного спору.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд звертає увагу, що для вирішення спору необхідно з`ясувати: а) чи має позивач право на перерахунок раніше призначеної пенсії; б) чи відбулось звуження обсягу існуючих прав позивача внаслідок зміни законодавства, що регулює порядок перерахунку раніше призначених пенсій; в) чи є бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації права громадян на перерахунок пенсії, втручанням у права людини, передбачені ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що наведені зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України. Тобто, особи, яким пенсія призначена відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, з набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII не втратили право на перерахунок раніше призначених пенсій.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 зазначено, що згідно зі ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

У Рішенні № 1-42/2011 від 26.12.2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, гарантоване ст. 48 Конституції України.

На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників Конституційний Суд України вказав і у Рішенні від 19.06.2001 № 9-рп/2001, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

Також у Рішенні від 08.10.2008 № 20-рп/2008 Конституційний Суд України вказав, що види і розміри соціальних послуг та виплат потерпілим… встановлюються державою з урахуванням її фінансових можливостей. Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, врахував також положення актів міжнародного права. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій ст. 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст. 21 Конституції України. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

З системного аналізу спірних правовідносин колегія суддів дійшла висновку, що у зв`язку з втратою чинності нормативно-правовими актами, які передбачали право на перерахунок пенсії у разі підвищення заробітної плати працюючим прокурорським працівникам, не відбулось звуження обсягу існуючого права позивача на отримання пенсії. Так само, як і не було факту скасування чи звуження обсягу досягнутих прав за критеріями, зазначеними у рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005. Відмова відповідача перерахувати пенсію не ставить під сумнів саму сутність змісту права на соціальний захист, оскільки наслідком відмови у перерахунку пенсії не було зменшення розміру отримуваної позивачем пенсії.

У справі №711/6019/16-а за результатом перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 18.09.2017 на предмет неоднакового застосування норм матеріального права в аналогічних правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 зробив висновок, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано особою на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій, як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За відсутності постанови Уряду щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а потім - ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII), в пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку,що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду враховує, що Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р (II)2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є не конституційним) положення ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014, зі змінами, якими було передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Водночас, на час виникнення спірних правовідносин у цій справі, а також під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції, правове регулювання було іншим (попереднім).

На час апеляційного розгляду цієї справи положення, зокрема, ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014, зі змінами, уже втратили чинність.

Апеляційне провадження і перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами є різними стадіями судового провадження. Можливість перегляду рішень з мотивів визнання неконституційним закону, який застосовано у справі, передбачено лише у стадії перегляду рішення за виключними обставинами.

З огляду на вказане, при прийнятті цієї постанови суд апеляційної інстанції не може взяти до уваги Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р (II) 2019. Однак вважає за необхідне зазначити, що за правилами пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України вказане рішення Конституційного Суду України може слугувати підставою для перегляду судових рішень в цій справі у зв`язку з виключними обставинами з ініціативи позивача.

Зважаючи на особливості апеляційного розгляду та враховуючи, що рішення Конституційного Суду України мають лише дію «на майбутнє», за винятком питань щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності, Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р (II)2019 не може бути враховано судом при розгляді цієї справи.

Аналогічний підхід висловлено Верховним Судом у постанові від 09.04.2020 у справі №826/12172/17.

За таких обставин, оцінивши зібрані докази у сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги відповідача є підставними і обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, відтак оскаржувана постанова суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову з наведених вище підстав.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 317, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова (правонаступник Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області) задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 січня 2017 року у справі №466/8388/16-a скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. О. Большакова
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 17 грудня 2020 року

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник заступника голови суду Довгополов Артем Олександрович

17.12.2020