Справа № 320/7666/20
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року справа №320/7666/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:

- визначити протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести нарахування та виплату доплати до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає в зоні гарантованого добровільного відселення (категорія 3), в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України« Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року та з 17.07.2018 року по даний час з урахуванням фактично виплачених сум.

Позов мотивовано безпідставністю відмови відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу з 17.07.2018 підвищення до пенсії, встановленого статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з огляду на відновлення з 17.07.2018 дії зазначеної статті у редакції, яка діяла до 01.01.2015, рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що останній правомірно відмовив позивачу у задоволенні заяви щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, оскільки с. Лука Таращанського району, Київської області виключене із Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як зона посиленого радіологічного контролю.

Також зазначив, що в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 відсутні будь-які рішення суду, які зобов`язують управління здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 39, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 рік та з 17.07.2018 року. Також висловив думку про те, що позивачем порушено строк на звернення до адміністративного суду.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з огляду на наступне.

ОСОБА_1 1954 року народження є громадянкою України, має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (3 категорія), проживає с. Кислівка Таращанського району Київської області , яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи (постанова Кабінету Міністрів Української PCP від 23.07.1991 року № 106) віднесено до зони гарантованого добровільного відселення .

Позивач перебуває на обліку у Таращанському відділенні Головного управління пенсійного фонду України в Київській області з 27.09.2004 року та отримує пенсію за віком , призначену по Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як пенсіонер, що перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, 05.08.2020 року позивач звернувся із заявою до Таращанського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо реалізації права на виплату доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення (зона гарантованого добровільного відселення ), в розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітнім платам відповідно до ст. 39 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Листом від 05 .08 .2020 року № 4865-8735/Е-02/8-1000/20 позивачці було відмовлено у проведенні нарахування та виплати доплати до пенсії в розмірі визначеному ч.2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції чинній до 01.01.2015 року), як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - зоні гарантованого добровільного відселення.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантій визначають зміст і спрямованість діяльності держави . Держава відповідає перед людиною за свою діяльність . Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави .

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права . Конституція має найвищу юридичну силу . Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй . Норми Конституції є нормами прямої дії.

Статтею 16 Конституції України передбачено , що забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави .

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб , що передбаченні Конституцією України .

Закон України « Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення .

Стаття 39 вищезазначеного Закону у редакції, чинній до 01 січня 2015 року передбачила: «Громадяни, які працюють на територіях радіоактивного забруднення проводиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальних заробітні плати ;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна зарплата.

2 . Пенсії непрацюючим пенсіонерам , які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються , підвищуються у розмірах встановлених частиною першою цієї статті . Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати .

3. Громадянам . які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного( обов`язкового) відселення після повного відселення жителів, за рішенням Адміністративної зони відчуження, встановлюється доплата згідно з положенням, затвердженим Кабінетом Міністрів України .

З 01.01.2014 року Законом України « Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 .01.2014 року не було передбачено жодних змін чи обмежень застосування розмірів основної пенсії чи доплат до неї , встановлених ст.39 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Чинним залишався і Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.1 1.2011 року № 1210« Про підвищення рівня соціального захисту громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на те, що Закони України « Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має пріоритет на підзаконним нормативно - правовим актом - Порядок № 1210 , 3 01.01.2014 року нарахування та виплата , зокрема , щомісячної доплати до пенсії повинні були здійснюватись у розмірі та на підставіст.39 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України «По внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року , який набув чинності 03.08.2014 року , розділ «Прикінцеві положення Закону України « Про державний бюджет України» на 2014 рік» доповнено пунктом 67, яким, зокрема установлено, що норми і положення ст.ст. 20-23 30,31,37,39,48,50-52,54 Чорнобильського Закону застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2014 рік .

Отже, з 03.08.2014 року Кабінету Міністрів України законодавчо були надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст. 39 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміри підвищень та доплат до пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

Оскільки на той час був також чинний Порядок №1210, яким визначено механізм обчислення пенсії щодо якої виник спір, то за загальним правилом дії норм прав у часі , враховуючи, що Закон України « Про Державний бюджет України на 2014 рік « в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України « Про державний бюджету України на 2014 рік» був прийнятий пізніше Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то саме положення Закону «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та Порядку № 1210 підлягають пріоритетному застосуванню до спірних відносин з 03.08.2014 року .

Отже , в період з 1 січня по 2 серпня 2014 року відповідач повинен був нарахувати та виплачувати мені доплату до пенсії у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Порядком №1210.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.02.2018 року у справі № 619/2262/17.

Стосовно нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення ( в зоні гарантованого добровільного відселення) з 17.07.2018 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 21.01.2019 року у зразковій справі «№240/4937/18, згідно з яким з моменту ухвалення рішення Конституційним Судом України № 6-р/2018 від 17.07.2018, відновлено право на отримання підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - зоні гарантованого добровільного відселення на підставі ст. 39 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 року №6-р/2018 визнано такими , що не відповідають Конституції України ( є не конституційними ), зокрема підпункт 7 пункту 4 розділу 1 Закону України « Про внесення змін та визнання такими , що втратили чинність , деяких законодавчих актів України». Вирішено, що положення підпункту 7 пункту 2 розділу 1 Закону України « Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» визнані неконституційними та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення .

Конституційний Суд України у своєму рішення від 17 .07 .2018 року № 6р/2018 зазначає, що обмеження чи скасування Законом « Про внесення змін та визнання такими , що втратили чинність , деяких законодавчих актів України» пільг , компенсацій і гарантій , установлених Законом « Про статус соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», фактично є відмовою держави від її зобов`язань , передбачених статтею 16 Конституції України .

Приписи частини другої статті 3 Конституції України, згідно з якими держава відповідає перед людиною за свою діяльність, зобов`язують державу обгрунтовувати зміни законодавчого регулювання, зокрема у питаннях обсягу пільг , компенсацій і гарантій , установлених Законом України « Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щодо соціального захисту осіб , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому в Рішенні Конституційного Суду України встановлено порядок його виконання щодо застосування статей 53 і 60 Закону «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакціях, чинних до внесення змін Законом « Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року, проте застережень щодо порядку застосування статті 39 Чорнобильського Закону вказане Рішення не містить .

Конституція України визначає Конституційний Суд України як орган, уповноважений на вирішення питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів здійснення офіційного тлумачення Конституції України, а також інших повноважень відповідно до цієї Конституції, діяльність якого ґрунтується на принципах верховенства права, незалежності, колегіальності, гласності обґрунтованості та обов`язковості ухвалених ним (стаття 147 ) Відповідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є об`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені .

За змістом частини другої і третьої статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визначаються неконституційними повністю чи в окремій частині , якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду , ухвалення або набрання чинності Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно зі статтею 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним законодавчим органом в Україні .

Закон України «Про Конституційний Суд України» нормою статті 97 закріплює порядок виконання рішень та висновків Суду. А стаття 98 цього Закону передбачає відповідальність згідно із законом за невиконання рішень та недодержання висновків Суду .

Слід зауважити, що Конституційний Суд України у Рішенні від 13.05.1997 року № 1-зп висловив позицію, згідно з якою закріплення принципу незворотності дії нормативно - правового акта в часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин між державою і громадянами , породжуючи у громадян впевненість в тому , що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно - правового акта .

Таким чином, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 року №6-р2018 та статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право з 17.07.2018 року на щомісячне тримання підвищення до пенсії як непрацюючий пенсіонер, що проживає на території радіоактивного забруднення - гарантованого добровільного відселення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат як уставлено статтею 39 Закону « Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

Отже бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, яка потягла не нарахування та невиплату позивачу підвищення до пенсії, на яке позивач має право за законом за період, зазначені вище, є протиправною. А її законне право підлягає відновленню .

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19.06.2018 року у справі №646/6250/17, у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію , адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум носії за минулий час, у тому числі будь-яких її складових може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визначити протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області () щодо проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) доплати до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () провести нарахування та виплату доплати до пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає в зоні гарантованого добровільного відселення (категорія 3), в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України« Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року та з 17.07.2018 року по даний час з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.