Справа № 340/3072/19
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2020-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2020 року м. Дніпросправа № 340/3072/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Кіровоградській області на окрему ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року (суддя суду 1 інстанції Жук Р.В.) в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправною і скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 30.10.2019 року №КР3338/386/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу у розмірі 250380,00 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 30.10.2019 року №КР3338/386/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу у розмірі 250 380,00 грн.

13.03.2020 Кіровоградським окружним адміністративним судом постановлено окрему ухвалу щодо неналежного виконання посадовими особами Управління Держпраці у Кіровоградській області своїх посадових обов`язків.

Постановляючи окрему ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що посадовими особами Управління Держпраці у Кіровоградській області, допущено грубі порушення вимог Закону України від 05 квітня 2007 року №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №823 від 21.08.2019.

Не погодившись з окремою ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати окрему ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час проведення заходів, спрямованих на боротьбу з «тіньовою» зайнятістю, головними державними інспекторами Краєвською Є.О. та Колпак О.М., 13 вересня 2019 року, було отримано інформацію про використання праці особи без оформлення трудових відносин у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Зазначене відображено в службовій записці зазначених посадових осіб відповідача. За таких обставин вважає дії відповідача щодо призначення інспекційного відвідування такими, що вчинені в порядку та у спосіб передбачені законом.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Згідно з ч. 3 ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків.

Слід зазначити, що окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Окрема ухвала дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли.

Тобто, окрема ухвала є реакцією на ті порушення, що не усуваються постановою, а також на причини й умови вчинення порушень, щоб запобігти їх повторенню.

Відповідно до статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, законодавець визначив, що порядок здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю повинен бути визначений Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію цієї правової норми постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 823), згідно із п. 2 якого державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96 з наступними змінами, (далі Положення № 96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пункту 1 Порядку №823 цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України Про основі засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до пункту 2 Порядку №823 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Підстави для здійснення інспекційних відвідувань визначені пунктом 5 Порядку №823.

Такими є:

1) звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту;

4) рішення суду;

5) повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин;

6) інформація: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДПС та її територіальних органів про:

- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;

- факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень;

- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання;

Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:

- роботодавців, які нараховують заробітну плату 30 і більше відсоткам працівників менше мінімальної;

- роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;

- роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилася на 20 і більше відсотків;

- фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;

- роботодавців, в яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці, що завершився;

- роботодавців, в яких протягом року не проводилася індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації;

- роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів;

- роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;

7) інформація профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлені у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю;

8) доручення Прем`єр-міністра України;

9) звернення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини;

10) запит народного депутата України;

11) невиконання вимог припису інспектора праці.

Таким чином, підставою для проведення інспекційного відвідування з питань використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин може бути інформація, яка в достатній мірі свідчить про можливі порушення трудового законодавства в частині використання праці осіб без укладання трудових договорів.

Тобто, оцінка правомірності рішення керівника про призначення інспекційного відвідування, повинна надаватися з урахуванням достатності інформації про можливі порушення та змісту наказу (посвідчення чи направлення на проведення заходу) для висновків про наявність фактичної підстави проведення відповідного відвідування. Відсутність такої інформації свідчить про відсутність підстав для проведення відвідування, призводить до визнання відвідування протиправним та відсутності правових наслідків такого.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для призначення та проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 стала інформація отримана інспектором Управління Колпак О.М. під час проведення заходів передбачених пунктом 33 Порядку№823.

Так, представник відповідача зазначила, що відповідно до п. 33 Порядку інспекторами здійснено відвідування ФОП ОСОБА_1 . За результатами аналізу інформації, отриманої інспектором під час відвідування від фізичних осіб було прийнято наказ про проведення інспекційного відвідування, на підставі підпункту 3 пункту 5 Порядку №823.

Допитана судом першої інстанції в якості свідка головний інспектор Управління Держпраці ОСОБА_2 повідомила, що посадовими особами податкового органу повідомлено Управління Держпраці, що в ході виконання ними своїх повноважень виявлено ознаки порушення законодавства про працю, тому нею було прийнято рішення про відвідування ФОП ОСОБА_1 для проведення інформаційно-роз`яснювальної роботи відповідно до п. 33 Порядку №823.

Разом з тим, зазначила, що прибувши за адресою магазину спілкувалася з жінкою, яка представилася адміністраторам, прізвище ОСОБА_3 . Однак, будь-яких документів на підтвердження не надала. При цьому, оскільки об`єкт відвідування був відсутній її попросили почекати поки привезуть документи. Оскільки підтверджуючі документи та трудові договори щодо офіційного працевлаштування щодо працівниці та адміністратора, які вона просила надати представлені не були, нею складена службова записка щодо необхідності проведення інспекційного відвідування.

ОСОБА_2 вказала, що відповідно до п.33 Порядку проводитися інформаційно-роз`яснювальна робота та моніторинг, відповідно до якого особа повинна підтвердити офіційне оформлення працевлаштування.

Як вбачається зі службової записки ОСОБА_2 зазначила, що у зв`язку з наявною інформацією щодо оформлення трудових договорів, а саме 13.09.2019 р. в магазині «М`ясна кухня» спільно з представниками ГУ ДФС у Кіровоградській області з`ясовано, що ФОП ОСОБА_4 укладені трудові договори з 6 найманими працівниками. На території об`єкта відвідування знаходилось 9 працівників, які відмовилися називати свої прізвища просить прийняти рішення про проведення перевірки (інспекційного відвідування) підставі підпункту 3 пункту 5 Порядку №823.

Так, відповідно п. 33 Порядку №823 інспектор праці самостійно приймає рішення про необхідність відвідування роботодавця з метою інформування його та працівників про найбільш ефективні способи додержання законодавства про працю, моніторингу стану його додержання, у тому числі щодо оформлення трудових відносин.

Колегія суддів критично ставиться до позиції відповідача щодо виявлених під час попереднього відвідування порушень вимог законодавства про працю, через неотримання підтверджуючих документів про належне працевлаштування осіб, яких інспектор побачила в день відвідування ФОП ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції вважає, що інспекційне відвідування позивача призначено та проведено з порушенням встановленої законом процедури.

Так, жодної з підстав, передбаченої п.5 Порядку № 823 для здійснення інспекційного відвідування, не встановлено.

Службова записка, складена інспектором Колпак О.М., та покладена в основу наказу 13.09.2019 №1250 «Про проведення інспекційного відвідування» не є повідомленням у розумінні п.п.5 п.5 Порядку та достатньою інформацією і не могла слугувати правовою підставою для проведення інспекційного відвідування, враховуючи, що інспекційне відвідування 13.09.2019 працівниками Управління проводилось відповідно до пункту 33 Порядку №823 (посилання на п.33 не відповідає змісту Порядку №823) і інспектори праці не виконували контрольних повноважень.

В даному випадку інспектори Управління мали право надати лише консультацію щодо дотримання законодавства про працю. Вільне трактування відповідачем приписів п. 33 Порядку не є підтвердженням обґрунтованості призначення та проведення інспекційного відвідування.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що посадовими особами Управління Держпраці у Кіровоградській області, допущено грубі порушення вимог Закону України від 05 квітня 2007 року №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №823 від 21.08.2019р., а отже обґрунтованим є постановляння окремої ухвали та направлення її Державній службі України з питань праці для проведення перевірки та вжиття відповідних заходів реагування.

В межах доводів апеляційної скарги підстав для скасування окремої ухвали не вбачається.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко