Справа № 520/3871/17
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року

м. Київ

справа №520/3871/17

адміністративне провадження №К/9901/38966/18, №К/9901/38969/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, за касаційними скаргами ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Федусика А.Г., Шевчук О.А., Зуєвої Л.Є. від 06.09.2017, ухвалу Київського районного суду міста Одеси у складі судді Огренич І.В. від 09.06.2017, ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Федусика А.Г., Шевчук О.А., Зуєвої Л.Є. від 06.09.2017,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У березні 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Центрального об`єднаного управління пенсійного фонду України в м. Одесі (далі - ЦО УПФ України в м. Одесі, пенсійний орган, відповідач), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси (правонаступником якого є ЦО УПФ України в м. Одесі) №145205 від 01.02.2017 (далі - спірне рішення);

- зобов`язати відповідача здійснити з 01.12.2015 перерахунок його пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1789-XII) в редакції, чинній на час призначення пенсії, на підставі довідки прокуратури Одеської області від 19.12.2016 №110 про заробіток для перерахунку пенсії, в розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії;

- зобов`язати відповідача виплатити йому різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії.

2. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви ОСОБА_1 зазначав, що спірне рішення відповідача, яким йому відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, є неправомірним, таким, що не відповідає чинному законодавству та порушує соціальні права позивача щодо пенсійного забезпечення, неправомірно звужує наявні у нього конституційні гарантії.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 09.06.2017, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017, позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 30.09.2016 залишено без розгляду.

4. Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатись ще в грудні 2015 року, починаючи з того часу, коли у позивача (на його думку) виникли підстави для перерахунку пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

5. Однак, як зазначено судами в оскаржуваних ухвалах, даний позов ОСОБА_1 подав лише у березні 2017 року, тобто поза межами шестимісячного строку, встановленого процесуальним законом для звернення до адміністративного суду.

6. Суди попередніх інстанцій відзначали, що позивач не навів поважних підстав для поновлення вищевказаного строку, а отже поданий ним позов в частині вимог за період з 01.12.2015 по 30.09.2016 підлягає залишенню без розгляду.

7. Постановою Київського районного суду міста Одеси від 09.06.2017 позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси (правонаступником якого є ЦО УПФ України в м. Одесі) від 01.02.2017 №145205; зобов`язано Центральне об`єднане управління пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) на підставі довідки прокуратури Одеської області від 19.12.2016 №110 про заробіток для перерахунку пенсії, в розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії з 01.02.2017; зобов`язано Центральне об`єднане управління пенсійного фонду України в м. Одесі виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії з 01.02.2017.

8. Приймаючи таку постанову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, розглядаючи подану позивачем заяву про перерахунок пенсії, повинен був керуватись нормами закону, який діяв станом на момент призначення такої пенсії, оскільки подальші зміни у законодавстві не можуть звужувати право ОСОБА_1 на перерахунок або скасовувати це право.

9. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на спірний перерахунок пенсії, а тому спірне рішення пенсійного органу, яким відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, є протиправним і грубо порушує права ОСОБА_1 на соціальне забезпечення і наявні у нього Конституційні гарантії.

10. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017 вищенаведене судове рішення суду першої інстанції скасовано та відмовлено у задоволенні позову.

11. Такі висновки суд апеляційної інстанції мотивував тим, що 15.07.2015 набув чинності Закон України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII), й з цієї дати, відповідно до розділу ХІІ Прикінцевих положень, частково втратив чинність Закон №1789-XII, у зв`язку з чим, станом на час звернення позивача (06.12.2016) до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" не діяли.

12. Водночас, суд апеляційної інстанції вказав, що згідно з частиною двадцятою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час звернення за перерахунком) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому дійшов висновку, що вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії у певних випадках, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

13. При цьому, на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

14. Колегія суддів апеляційного суду звернула увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати.

15. Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах УПФ України в м. Одесі діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законами України, оскільки у відповідача були відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

16. Не погоджуючись із постановою апеляційного суду, позивач подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить її скасувати, а постанову суду першої інстанції змінити, зобов`язавши відповідача здійснити спірний перерахунок пенсії починаючи з 01.02.2016. В решті позивач просить постанову суду першої інстанції залишити без змін.

17. Окрім цього, позивачем подано касаційну скаргу на ухвали судів попередніх інстанцій, якими його позов залишено без розгляду. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить постановлені ними ухвали скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

18. Відповідно до встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, позивач перебуває на обліку відповідача, як отримувач пенсії за вислугою років як працівник прокуратури та отримує пенсію за вислугу років, призначеної відповідно до статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-ХІІ (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001) «Про прокуратуру» в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати.

19. 23.01.2017 позивач звернувся до УПФ України в Київському районі м. Одеси із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та надав довідку прокуратури Одеської області від 19.12.2016 №110, згідно якої встановлено збільшений розмір посадового окладу.

20. Рішенням УПФ України в Київському районі м. Одеси №145205 від 01.02.2017 позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії від заробітку з тих підстав, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VII, з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались, зокрема згідно з Законом України «Про прокуратуру». Отже, з 01 червня 2015 року пенсії відповідно до Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, а призначені не перераховуються. Також, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, які набрали чинності з 01 січня 2015 року), умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

21. Відмова пенсійного органу в проведенні перерахунку і стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

22. Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги на постанову апеляційного суду, позивач посилається на те, що колегія суддів, всупереч положень статті 58 Конституції України, помилково застосувала до спірних правовідносин нову редакцію Закону України «Про прокуратуру», зазначивши про відсутність, починаючи з 01.06.2015, правових підстав для здійснення перерахунку раніше призначених пенсій.

23. Позивач наголошує, що із зміною законодавства його права і встановлені Конституцією соціальні гарантії не можуть бути звужені або скасовані, а тому відмова пенсійного органу здійснити спірний перерахунок пенсії є протиправною.

24. Окрім цього, скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції проігноровані національні судові прецеденти та практика Європейського суду з прав людини, відповідно до якої відсутність затверджених Урядом України порядку та умов перерахунку призначених пенсій не може бути підставою для відмови у такому перерахунку.

25. Вказує скаржник і на те, що посилання відповідача, як а підставу для відмови у здійсненні спірного перерахунку пенсії, на норми Закону України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі також Закон №213-VIII), є неприйнятними, оскільки процитовані у спірному рішенні пенсійного органу приписи законодавства поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не її перерахунку. Тобто, на думку скаржника, відповідач вдався до тлумачення закону, правом на яке він не наділений.

26. В подальшому ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду клопотання (зареєстроване в автоматизованій системі документообігу суду 14.04.2020) у якому просив касаційний суд, при розгляді справи, врахувати рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019, яким положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII визнано неконституційними.

27. У касаційній скарзі на ухвали судів попередніх інстанцій, якими позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог залишено без розгляду, наголошується, що згідно з приписами норм законодавства України, якими врегульовані пенсійні правовідносини у державі, зокрема, статті 87 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення», статті 46 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також Закони №1788-XII, №1058-IV відповідно), нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, а отже застосування судами статей 99, 100 КАС України в редакції, яка діяла станом на час звернення до суду з даним позовом, на переконання позивача, є помилковим.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

28. Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

29. На час призначення позивачу пенсії (2004 рік) частина сімнадцята статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-XII «Про прокуратуру» передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

30. Законом України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесені зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, у зв`язку з чим змінилися порядкові номери частин цієї статті та зазначена частина сімнадцята стала вважатися частиною вісімнадцятою без зміну тексту.

31. 14.10.2014 Верховна Рада України прийняла новий Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру», який у частині дванадцятій статті 86 містив аналогічні частині вісімнадцятій статті 50-1 Закону №1789-ХІІ за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

32. Надалі, Законом України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» було викладено частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону №1789-ХІІ та частину дванадцяту статті 86 Закону №1697-VІІ у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України". Зазначені зміни набули чинності 01.01.2015.

33. 15.07.2015 набув чинності Закон №1697-VII та починаючи з цієї ж дати втратив чинність Закон №1789-XII (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої, одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).

34. Відповідно до частини другої статті 99 КАС України (в редакції, чинній станом на час подання даної позовної заяви) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

35. Наслідки пропуску строку звернення до суду регламентовані статтею 100 КАС України у вищевказаній редакції, частинами першою, другою якої передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

36. За змістом частини другої статті 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

37. Статтею 87 Закону №1788-XII передбачено, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

38. Надаючи оцінку доводам касаційної скарги та висновкам апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне заначити таке.

39. На момент звернення ОСОБА_1 до Пенсійного фонду за перерахунком пенсії редакція Закону №1697-VII передбачала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

40. Відповідно до пункту 13 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону №1697-VII на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

41. Проте, Кабінет Міністрів України упродовж 2015-2019 років не прийняв таких нормативно-правових актів.

42. Твердження ОСОБА_1 про те, що на момент звернення за перерахунком пенсії (січень 2017 року) у пенсійного органу були наявні підстави для перерахунку йому пенсії з лютого 2016 року, є неприйнятним, оскільки до 01.01.2015 перерахунок пенсії колишнього працівника прокуратури здійснювався лише за зверненням пенсіонера на підставі пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами (редакція частини вісімнадцятої статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, чинна до 01.01.2015).

43. Тобто, такий перерахунок пенсії залежав від активних дій пенсіонера та не здійснювався автоматично.

44. З 01.01.2015 умови та порядок перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону №1789-XII, не регулювалися жодним нормативно-правовим актом.

45. Зважаючи на викладене, суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки відмова Пенсійного фонду обумовлена відсутністю правових підстав для перерахунку позивачу пенсії. Тобто, протиправності дій (бездіяльності) відповідача у цьому випадку немає, оскільки Пенсійний фонд України є органом, який реалізує лише державну політику у соціальній сфері, яку визначає Кабінет Міністрів України.

46. Суд зауважує, що ОСОБА_1 не позбавляється права на отримання пенсії, призначеної відповідно до Закону №1789-XII, а тому посилання позивача про те, що його права та соціальні гарантії звужені або скасовані, колегія суддів вважає безпідставними.

47. Спір, який виник у подібних правовідносинах за однакових обставин справи і тотожним суб`єктним складом учасників правовідносин, вже неодноразово вирішувався Верховним Судом, який у постановах від 14.03.2018 (справа №713/793/16), від 31.05.2018 (справа №752/9033/17), від 19.03.2019 (справа №569/10804/16-а), від 12.10.2020 (справа №820/3353/18) дійшов висновків, аналогічним тим, що викладені вище у цій постанові.

48. За наведеного, колегія суддів констатує, що відповідач, відмовляючи у здійсненні спірного перерахунку пенсії, діяв правомірно, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог й не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

49. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(II)2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є не конституційним) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, зі змінами, якими було передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

50. На дату виникнення спірних правовідносин, а також під час розгляду цієї справи в суді, правове регулювання було іншим. Позаяк рішення Конституційного Суду України має перспективну дію, при вирішенні цього спору суд апеляційної інстанції, з висновками яких погоджується колегія суддів, керувалися наведеними положеннями законодавства, яке тоді ще було чинним.

51. На дату касаційного перегляду судових рішень у цій справі положення, зокрема, частина двадцята статті 86 Закону №1697-VII, зі змінами, уже втратили чинність. Між тим під час касаційного перегляду судових рішень суд касаційної інстанції не може перевіряти, чи правильно суди попередніх інстанцій застосували положення, зокрема, матеріального права, в редакції, яка діє на час касаційного перегляду.

52. Зважаючи на особливості касаційного розгляду та ураховуючи, що рішення Конституційного Суду України мають лише дію «на майбутнє», за винятком питань щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності, його Рішення від 13.12.2019 №7-р (II)2019 не може бути враховано Судом при розгляді цієї касаційної скарги.

53. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №243/8796/16-а у подібних правовідносинах. Підстав для відступу від таких висновків у цій справі немає.

54. Стосовно доводів скаржника щодо помилковості висновків суду апеляційної інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду в частині вимог позовної заяви за період до 30.09.2016, колегія суддів зазначає таке.

55. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

56. Згідно з диспозицією частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на яку посилається позивач у доводах касаційної скарги, виплата за минулий час без обмеження будь-яким строком передбачена у випадку, якщо нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію. Схоже правове регулювання встановлює й стаття 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою передбачено, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

57. Аналіз вищенаведених правових норм законодавства дає підстави для висновку, що обов`язковими елементами для їх застосування є встановлення факту наявності нарахованих сум пенсії, які не виплачені пенсіонеру за минулий час з вини органу, який призначає і виплачує пенсію. У цьому випадку пенсіонер матиме право на отримання таких сум пенсії без обмеження будь-яким строком і застосування строку звернення до адміністративного суду у такій ситуації суперечитиме встановленій законом правовій регламентації.

58. Колегія суддів враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №815/1226/18 (провадження №11-1206апп19) щодо застосування статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів, однак, вважає, що суди, з урахуванням конкретних обставин, встановлених у цій справі, правильно не врахували її при виборі і застосуванні норм матеріального права до спірних правовідносин, оскільки у цій справі встановлено відсутність протиправної бездіяльності пенсійного органу щодо нездійснення позивачу спірного перерахунку пенсії та невиплати пенсійних виплат, на які, як правильно з`ясували суди попередніх інстанцій, позивач права не мав.

59. У даному ж випадку, зважаючи на те, що, як зазначено вище у цій постанові Верховного Суду, з 01.01.2015 умови та порядок перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону №1789-XII, не регулювалися жодним нормативно-правовим актом, у зв`язку з чим відмова пенсійного органу в здійсненні позивачу спірного перерахунку пенсії правильно визнана апеляційним судом правомірною через відсутність правової підстави такого перерахунку, ОСОБА_1 не мав права на виплату сум пенсій, в тому числі й у період часу, який охоплюється оскаржуваними ухвалами судів попередніх інстанцій про залишення позову без розгляду.

60. За наведеного, твердження позивача стосовно необмеження будь-яким строком його права на звернення до адміністративного суду з даним позовом колегія суддів відхиляє.

61. Позивач, вважаючи, що право на спірний перерахунок пенсії виникло у нього починаючи з грудня 2015 року й саме з цього часу пенсійний орган був зобов`язаний провести такий перерахунок, подав даний позов до суду лише у березні 2017 року, тобто з пропуском встановленого процесуальним законом строку звернення до адміністративного суду.

62. Беручи до уваги відсутність умов для застосування у даному конкретному випадку положень статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якими передбачено виплату без обмеження будь-яким строком сум пенсії, нарахованих пенсіонеру, однак не отриманих з вини органу що призначає або виплачує пенсію, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій стосовно наявності підстав для залишення без розгляду частини позовних вимог.

63. Ураховуючи вищевикладене, Верховний Суд констатує, що суди попередніх інстанцій правомірно розглянули цей спір у межах встановленого КАС України шестимісячного строку звернення до адміністративного суду й, постановляючи оскаржувані позивачем ухали, не допустили порушень норм процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

64. За правилами частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

65. Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15.01.2020 №460-IX,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017, ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 09.06.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді: Я.О. Берназюк

І.В. Желєзний