Справа № 473/2798/20
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 р.м.ОдесаСправа № 473/2798/20
Головуючий в 1 інстанції: Ротар М.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання Болтушенка А.О.,

за участю представника Департаменту патрульної поліції - Сиволапи В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А :

21.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просив скасувати постанову від 07.08.2020 серія ДП018 №567645 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч.1 ст. 140 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , зазначив, що оскаржувану постанову помилково не розглянуто на місці вчинення адміністративного правопорушення, що свідчить про протиправність дій представника УПП. Факт перебування його на посаді начальника Служби автомобільних доріг у Миколаївській області (далі Служба) не може слугувати єдиною та безумовною підставою накладення на нього стягнення. Відповідачем не встановлено та не підтверджено доказами, що до функціональних обов`язків позивача належить виконання робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Миколаївської області, чи є вина в його діях, а також причинно-наслідковий зв`язок між станом ділянки дороги, про яку зазначено в оскаржуваній постанові та діями/бездіяльністю ОСОБА_1 . Оскаржувана постанова не містить посилань на належні та допустимі докази, що саме позивач є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП. Відповідно до договору №40-Б від 20.06.2020 дороги загального користування державного значення в Миколаївській області передано в експлуатаційне утримання ПП «Будівельна фірма «Миколаївавтодор», що свідчить про несення саме цим підприємством відповідальності за неналежне утримання доріг.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи про безпідставність вимог ОСОБА_1 . Оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою. Відповідно до акта обстеження ділянки шляхової мережі на автомобільній дорозі М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» км. 142+827 до км. 158 виявлено недоліки на дорожньому полотні, а саме колійність, накати, нерівності та викришування асфальтобетонного покриття, вибоїни глибиною до 20 см, зруйновані узбіччя, зруйноване бар`єрне огородження, зруйноване асфальтобетонне покриття. Про зазначені недоліки учасники дорожнього руху відповідними знаками чи іншими засобами регулювання не були повідомлені. Позивач, як в.о. начальника Служби автомобільних доріг Миколаївської області, є суб`єктом відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП з огляду на положення ст. 7,10 Закону України Про автомобільні дороги та Положення про Службу автомобільних доріг Миколаївської області, затвердженого наказом Голови державної служби автодоріг України №370 від 10.06.2004. Позивача двічі запрошували на розгляд справи, однак отримавши повідомлення про виклик, він не з`явився. Здійснюючи дані запрошення, відповідач керувався положеннями ст.268 КУпАП, відповідно до яких справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, що притягається до відповідальності.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2020 року ОСОБА_1 у задоволені позовної заяви відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення його позовних вимог у повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що відповідачем не доведено належну поінформованість позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а надані до суду копії запрошень не містять жодних відміток про їх отримання ОСОБА_1 . Наявний в матеріалах справи акт обстеження від 28.07.2020 не є належним та допустимим доказом, оскільки оскаржувана постанова містить посилання на акт без реквізитів, а отже неможливо визначити чи існував даний акт на час винесення такої постанови. Крім того, даний акт не відповідає формі визначеній законом, оскільки його складено за відсутності представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), а також свідків. Також зазначений акт обстеження не містить необхідних замірів та схеми. Експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення, у тому числі автомобільної дороги М-14, здійснюється ПП «Будівельна фірма «Миколаївоблавтодор» на підставі укладеного договору, а тому позивач не є суб`єктом відповідальності за вчинене правопорушення. Крім того, Служба автомобільних доріг у Миколаївській області не є територіальним органом центральної влади, а є державною неприбутковою організацією.

Відповідач - Департамент патрульної поліції надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до наказу Державного агентства автомобільних доріг України №490-К від 06.12.2019, на підставі заяви ОСОБА_1 , останнього призначено в.о. начальника Служби автомобільних доріг у Миколаївській області з 09.12.2019 до призначення в установленому порядку начальника зазначеної служби (а.с. 87).

Зазначений факт також підтверджується інформацією з офіційного сайту Служби (https://mk.ukravtodor.gov.ua/pro_sluzhbu/kerivnytstvo.html).

28 липня 2020 року посадовими особами відповідача, а саме інспекторами відділу безпеки дорожнього руху УПП Миколаївської області Черненко В.В., Харламовим О.В. складено акт обстеження автомобільної дороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» км. 142 +827 до км. 158 та мостової переправи через річку Інгул км. 157 (а.с. 88).

Зазначеним актом встановлено, що забезпечення експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено на: ТОВ «Миколаївавтодор», 54028, м. Миколаїв, вул.Новоазовська, 34, директор ОСОБА_2 ;

Балансоутримувач Служба автомобільних доріг Миколаївської області, м. Миколаїв, вул.Галини Петрової, 2А, в.о. начальника Невеселий А.В.

Експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам п.п. п.п. 3.1.1, 3.1.2, 3.2, 3.4.2, 3.4.6, 4.1.2, 4.1.3, 4.2.2, 4.5.1, 4.5.2, 4.5.3 ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди.

Матеріали справи містять повідомлення від 31.07.2020 та від 04.08.2020 про запрошення до підрозділу патрульної поліції в.о. начальника Служби Невеселого В. для розгляду справи про адміністративне правопорушення за фактом неналежного утримання транспортної розв`язки на ділянці автомобільної дороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» км. 142 +827 до км. 158 та мостової переправи через річку Інгул км. 157, на 04 серпня 2020 року та 07 серпня 2020 року відповідно (а.с. 90-91).

07 серпня 2020 року інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Черненком В.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДП018 № 567645 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за порушення вимог ч.1 ст. 140 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн.

Зазначеною постановою встановлено, що позивач, будучи відповідальною посадовою особою за утримання а/д М-14 на території Миколаївської області не виконав вимог Закону України "Про дорожній рух" та ДСТУ 3587-97, а саме п. 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3, що виразилося у деформації дорожнього покриття, вибоїнах, відсутності дорожніх знаків, чим порушив п. 1.5 ПДР України (а.с. 85).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення повністю доведений належними та допустимими доказами. Позивач, як керівник Служби автомобільних доріг у Миколаївській області, є належним суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП. Доводи позивача не спростовують правомірність оскаржуваної постанови, а відповідач при її складенні діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Відповідно до п.1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене частиною першою статті 140 КУпАП.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є належним суб`єктом, що несе відповідальність за порушення ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Положеннями п.1 ч.3 ст.12 Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що обов`язок забезпечувати утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, покладено на посадових осіб, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування таких.

У відповідності до положень ст.24 Закону України №3353-XII власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. При виконанні робіт по ремонту і утриманню автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів дорожньо-експлуатаційні організації у першочерговому порядку повинні здійснювати заходи щодо безпеки дорожнього руху на основі обліку і аналізу дорожньо-транспортних пригод, результатів обстежень і огляду автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, і передусім на аварійних і небезпечних ділянках та у місцях концентрації дорожньо-транспортних пригод.

Правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг визначені Законом України Про автомобільні дороги від 08 вересня 2005 року № 2862-IV з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон України № 2862-IV).

Частиною другою статті 7 Закону України №2862-IV передбачено, що автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності і не підлягають приватизації.

Відповідно до статті 10 Закону N 2862-IV державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення.

Відповідно до п. 1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, затвердженого постановою Кабміну України від 10.09.2014 №439 Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення.

Відповідно до п. 1.1, 2.1, 2.2, 6.2.1 Положення про Службу автомобільних доріг у Миколаївській області, затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 29.07.2019 №250 Служба автомобільних доріг у Миколаївській області (далі - Служба), заснована на державній власності і належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України.

Метою діяльності Служби є забезпечення розвитку та функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення Миколаївської області шляхом їх будівництва, реконструкції, ремонтів та утримання (дорожні роботи) в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

Основним предметом діяльності Служби є виконання функцій замовника робіт та послуг з будівництва, реконструкції, ремонтів та утримання автомобільних доріг та іншого державного майна, та одержувача бюджетних коштів (а.с. 82, на звороті).

Служба зобов`язана організовувати будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення у Миколаївській області відповідно до державних норм і стандартів (а.с. 23-26).

Сторонами не заперечується, що автомобільна дорога загального користування державного значення М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» км. 142+827 до км. 158 знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг у Миколаївській області.

Крім того, дана обставина підтверджується переліком автомобільних доріг загального користування державного значення в межах Миколаївської області (а.с. 39, на звороті).

Частиною першою статті 140 КУпАП передбачено, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушень, передбачених даною статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених названою правовою нормою, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Згідно з частиною першою статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Апелянт зазначає про відсутність його вини та не визнає факт несення ним відповідальності, як посадової особи за ч. 1 ст. 140 КУпАП, оскільки згідно договору №40-Б від 20.06.2020 дороги загального користування державного значення в Миколаївській області передано в експлуатаційне утримання ПП «Будівельна фірма «Миколаївавтодор» (а.с. 30-39).

Судова колегія звертає увагу, що факт укладання даного господарського договору жодним чином не знімає з Служби автомобільних доріг в Миколаївській області обов`язків по належному утриманню вказаної дороги та не звільняє керівника Служби від відповідальності за невиконання цих обов`язків.

В рамках договору підряду ПП «Будівельна фірма «Миколаївавтодор» несе господарсько-правову відповідальність перед замовником за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору шляхом застосування до нього господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та цим договором.

Факт укладання договору не робить посадових осіб ПП «Будівельна фірма «Миколаївавтодор» суб`єктами адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП, оскільки згідно ст.14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Положенням про Службу автомобільних доріг в Миколаївській області визначено юридичний статус служби, а саме що вона є державною неприбутковою організацією юридичною особою публічного права, утвореною в установленому законом порядку.

Судова колегія зазначає, що суб`єктами відповідальності за ст.140 КУпАП є ті посадові особи, службові обов`язки яких по забезпеченню безпеки дорожнього руху при утриманні автодоріг встановлені законодавством, а не господарським договором.

Відповідно до п. 7.1, 7.2 розділу 7 Положення про Службу автомобільних доріг у Миколаївській області, службу очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади головою Державного агентства автомобільних доріг України.

Начальник служби несе персональну відповідальність за виконання покладених на службу завдань.

Позивачем не заперечується, що він є в.о. начальника Служби автомобільних доріг у Миколаївській області, як на момент виявлення правопорушення, так і на час складання оскаржуваної постанови, а тому саме він є відповідальною посадовою особою за невиконання завдань покладених на Службу автомобільних доріг у Миколаївській області.

Щодо доводів апелянта про недоведення відповідачем факту вчиненого ним правопорушення належними та допустимими доказами.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у ст.251 Кодексу.

Матеріали справи містять акт обстеження автомобільної дороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» км. 142 +827 до км. 158 та мостової переправи через річку Інгул км. 157 від 28 липня 2020 року (а.с. 88).

На виконання пункту 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованої в Мінюсті України 10.11.2015 за №1408/27853, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі містить відповідні заміри пошкодження асфальтного покриття автомобільної дороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху.

Тому вірними є доводи суду, що вчинення позивачем правопорушення доведено належними доказами.

Щодо доводів апелянта про неповідомлення його про розгляд справи про адміністративне правопорушення, судова колегія вважає їх такими, що висновків суду не спростовують.

Наведені доводи порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення не були підставою звернення до суду першої інстанції, що позбавило суд надати їм правову оцінку.

При цьому, до суду апеляційної інстанції надано належні докази, що підтверджують факт повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення за фактом неналежного утримання транспортної розв`язки на ділянці автомобільної дороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» км. 142 +827 до км. 158 та мостової переправи через річку Інгул км. 157, призначеної на 04 серпня 2020 року та перенесеної на 07 серпня 2020 року, а саме: повідомлення від 31.07.2020 №14795/41/16/01-2020 та від 04.08.2020 №14954/41/16/01-2020 з відмітками вх. кореспонденції Служби автомобільних доріг у Миколаївській області.

Доводи позивача, що відповідач не розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення не є достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки запрошуючи ОСОБА_1 взяти участь у розгляді даної справи за місцем вчинення правопорушення, а саме за адресою УПП в Миколаївській області ДПП, відповідач насамперед забезпечував реалізацію позивачем своїх прав визначених ст. 268 КУпАП, зокрема, щодо присутності під час розгляду справи, ознайомлення з матеріалами справи, надання відповідних пояснень, доказів, клопотань тощо.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність спірної постанови серії ДП018 №567645 від 07.08.2020 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, судова колегія приходить до висновку, що відповідач, приймаючи постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, мав для цього достатні підстави, діяв у межах наданих повноважень та на підставі закону.

Суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Статтею 286 КАС України встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.286,308,310,315,316,321,322,325,272 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В.Вербицька

Судді О.В. Джабурія

К.В. Кравченко