Справа № 640/22369/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Кобаль М.І., Костюк Л.О.

при секретарі судового засідання Шуст Н.А.,

представника позивача Шишканова О.А.,

представника відповідача Станіславського Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «Гленкор Агрікалчер Україна» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 серпня 2019 року №, №,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом звернулося Підприємство з іноземними інвестиціями «Гленкор Агрікалчер Україна» (далі - позивач, ПзІІ «Гленкор Агрікалчер Україна») до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (далі - апелянт, відповідач, ОВВП ДПС) з вимогами про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 серпня 2019 року №, №, виданих за результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки по декларації за квітень 2019 року по взаємовідносинах з контрагентами - ТОВ «Агро Фірма «Харвест», ТОВ «Приватмашстрой», ТОВ «Ескімо Плюс».

Податкові зобов`язання позивачу нараховано за уточнюючими розрахунками з метою перевірки відповідності формування від`ємного значення з ПДВ, яке становить більше 100 тис. грн., якою встановлено відсутність фактичного здійснення фінансово - господарських правовідносин між позивачем та контрагентами.

Не погоджуючись з висновками податкового органу позивач стверджує, що у період, який перевірявся, він дійсно мав із зазначеними товариствами фінансово - господарські взаємовідносини, проте вони мали реальний характер, за якими позивачем отримано товар та використано його у власній господарській діяльності.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2020 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 16 серпня 2019 року№, №.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, яка обґрунтована тим, що під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача встановлено дані і факти, що нереальності господарських операцій з постачання робіт, послуг між позивачем та ТОВ «Агро Фірма «Харвест», ТОВ «Приватмашстрой», ТОВ «Ексімо Плюс». Зокрема, зазначені товариства-контрагенти позивача не мають достатньої кількості працівників, не є виробниками поставленої сільськогосподарської продукції, при цьому по ланцюгу походження товару з номенклатурою «ячмінь», «кукурудза» та «насіння соняшника» на адресу вказаних товариств за період, що перевірявся відсутні виробники сільськогосподарської продукції, а в другій ланці спостерігається придбання товару відмінного від поставленого, що унеможливлює дослідження джерела походження товару.

Також відповідач зазначив про те, що за даними Єдиного реєстру судових рішень підприємство ТОВ «АГРО ФІРМА «ХАРВЕСТ» є фігурантом кримінального провадження, а саме №0001014 від 07 травня 2019 року, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 cт. 27, ч. 3 cт. 212, ч. 2 cт. 364 Кримінального кодексу України за фактами сприяння невстановлених осіб по схемному формуванню податкового кредиту з ПДВ, що призводить до фактичного ненадходження коштів до бюджету в особливо великих розмірах.

Стосовно ТОВ «Приватмашстрой» зазначено, що у фінансово-господарських операціях по взаємовідносинах з позивачем дане підприємство виступає посередником. Однак, в ході перевірки проведено аналіз формування податкового кредиту ТОВ «Приватмашстрой», в результаті якого встановлено, що у 31 сільськогосподарського підприємства-постачальника кукурудзи 3-го класу українського походження, врожаю 2018 року відсутнє подальше придбання товару з найменуванням кукурудза 3-го класу та спостерігається обрив ланцюга постачання та «підміна номенклатури», при цьому зазначені підприємства формують 75,03% податкового кредиту ТОВ «Приватмашстрой». Зазначені суб`єкти господарювання не знаходяться за своїми юридичними адресами, не мають основних та транспортних засобів, достатньої кількості персоналу, використовують ІР-адреси для подачі податкової звітності, що свідчить про фактичне керування такими підприємствами «конвертаційного центру».

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Ескімо Плюс» зазначено, що зазначене підприємство також виступає посередником з постачання насіння соняшникового врожаю 2018 року. В ході перевірки формування податкового кредиту посередника встановлено, що серед постачальників ТОВ «Ексімо Плюс» рахуються товариства, які не є сільськогосподарськими виробниками, ланцюг постачання товару не прослідковується у повній мірі. Обсяги придбання товару ТОВ «Ексімо Плюс» дають підстави для висновку, що 55,91 т. товару (соняшника врожаю 2018 року) недостатньо для підтвердження подальшої реалізації товару в повному обсязі позивачу.

Посилаючись на ті обставини, що позивачем здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з одержання (купівлі) і складено податкові, видаткові, товарно-транспортні накладні всупереч норм частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підпунктів 2.1 ,2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24 травня 1995 року, оскільки відсутній факт формування відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва, тобто відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначення абз.5 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу, а отже наявна у позивача документація не підтверджує даних податкового обліку та звітності, відповідач вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи не враховано доводи ОВПП ДПС.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року, після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги згідно ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної податкової служби, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти поданих заяв та клопотань. Іншою ухвалою від 12 листопада 2020 року призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Від ПзІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечує проти доводів апелянта, зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи досліджувалися судом першої інстанції, їх надана належна оцінка, стверджує, що до матеріалів справи додано повний обсяг документації, яка підтверджує реальність здійснених господарських операцій з товариствами-контрагентами, посилається на правові позиції Верховного Суду в аналогічних спорах.

В судовому засіданні представник відповідача - Офісу великих платників податків ДПС Станіславський Д.М. підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, представник позивача - Шишканов О.А. проти апеляційної скарги заперечував, зазначаючи на законності та обгрнутованості рішення суду першої інстанції. Додаткових пояснень не надали.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Задовольняючи позовні вимоги Підприємства з іноземними інвестиціями «Гленкор Агрікалчер Україна», суд першої інстанції виходив з тих обставин, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві проведена документальна позапланова виїзна перевірка Підприємства з іноземними інвестиціями "Гленкор Агрікалчер Україна" по декларації за квітень 2019 року (реєстраційний номер № від 17.05.2019) з урахуванням уточнюючих розрахунків з метою перевірки відповідності формування від`ємного значення з ПДВ, яке становить більше 100 тис. грн.

За результатами перевірки складено акт від 19 липня 2019 року №2239/28-10- 41-01/23393195, яким встановлено порушення пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 2 798 547 грн., яка підлягає зменшенню та суму, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за квітень 2019 року на 1 203 637 грн., яка підлягає зменшенню.

На підставі зазначеного акту перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення: №, яким визначено суму завищення бюджетного відшкодування за квітень 2019 року у розмірі 1 203 637 грн. та штрафні (фінансові) санкції (штраф) на загальну суму 601 818,50 грн. та №, яким визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за квітень 2019 року у розмірі 2 798 547 грн.

За результатами адміністративного оскарження рішенням Державної фіскальної служби України від 28.10.2019 № 7379/6/99-00-08-05-02 податкові повідомлення-рішення від 16.08.2019 №№, залишені без змін, а скарга позивача без задоволення, після чого товариство звернулося з даним позовом до суду.

При розгляді справи судом першої інстанції досліджено обставини наявності фактичної господарської діяльності та господарських взаємовідносин між позивачем та його контрагентами: ТОВ «Агро Фірма «Харвест», ТОВ «Приватмашстрой» та ТОВ «Ексімо Плюс», чи мали такі взаємовідносини реальний характер, а учасники правовідносин можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності їх проведення та віддаленості контрагентів один від одного.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість в подальшому, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем та ТОВ «Агро Фірма «Харвест» укладено договори поставки від 19.02.2019 № ОР-16973, від 06.02.2019 № ОР-16789, від 21.02.2019 № ОР-17017, від 01.03.2019 № ОР-17070, від 11.03.2019 №ОР-17161, від 03.04.2018 № ОР-17331, від 05.04.2019 № ОР-17356, від 09.04.2019 № ОР-17387, від 11.04.2019 № ОР-17407, від 14.03.2019 № ОР-17194, предметом яких є здійснення поставок товару: кукурудзи 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року; ячменю 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року.

На підтвердження факту отримання товару від ТОВ «Агро Фірма «Харвест» за вказаними договорами позивачем надано копії зведених реєстрів прийняття товару, видаткових накладних, рахунків - фактур, товарно - транспортних накладних, реєстрів накладних на прийняте зерно з визначенням якості кожної окремої партії, а на підтвердження здійснення оплати - копії платіжних доручень. На підтвердження наявності в ТОВ «Агро Фірма «Харвест» можливості здійснення поставки товару (кукурудзи 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року; ячменю 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року) надано копії документів (договорів поставки, видаткових накладних, податкових накладних, звітів за формою 4-сг про посівні площі сільськогосподарських культур) щодо правовідносин ТОВ «Агро Фірма «Харвест» з контрагентами-постачальниками (сільськогосподарськими виробниками) ТОВ «Відродження-СВ», ТОВ «Вітчизна- Агро», ТОВ «Агрофірма Копенкувате», ФГ «Рось-Плюс», ТОВ «Агрофірма «Корвет», ФГ «Новацький», ФГ «ОЛДЕН К», ПП «АП «Благодатненський птахопром», ПП «НВЦ «Репродуктивне зерно», ФГ «Котляр», від яких товар позивачем реально отримано та забезпечено виконання зобов`язань за укладеними договорами.

Також, між позивачем та ТОВ «Приватмашстрой» укладено договори поставки від 28.03.2019 № ОР-17295, від 22.04.2019 №ОР-17484, від 24.04.2019 № ОР-17507, предметом яких є здійснення поставки товару: кукурудзи 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року; ячменю 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року. На підтвердження факту отримання товару від ТОВ «Приватмашстрой» за вказаними договорами позивачем надано копії зведених реєстрів прийняття товару, видаткових накладних, рахунків - фактур, товарно - транспортних накладних, реєстрів накладних на прийняте зерно з визначенням якості кожної окремої партії, а на підтвердження здійснення оплати - копії платіжних доручень. На підтвердження наявності у ТОВ «Приватмашстрой» можливості здійснення поставки товару - кукурудзи 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року надано суду копії документів (договорів поставки, видаткових накладних, податкових накладних, звітів за формою 4-сг про посівні площі сільськогосподарських культур) щодо правовідносин ТОВ «Агро Фірма «Харвест» з контрагентами-постачальниками (сільськогосподарськими виробниками) СФК «Колос», ФГ «КРИВОШЛИК», ДПДГ «Христинівське», СФГ «Довіра», СФГ ОСОБА_1 за рахунок товару отриманого від яких забезпечено виконання зобов`язань за договорами укладеними з позивачем. На підтвердження факту використання товару (кукурудзи 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року; ячменю 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року) отриманого від ТОВ «Агро Фірма «Харвест» та ТОВ «Приватстроймаш» у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку позивачем надано копії договору № TRS-0207/18 на надання послуг з перевалки, накопичення та експедирування вантажів зернових, зернобобових, і олійних культур від 01.07.2018, укладеного з ТОВ «ІЗТ» зі складеними до нього актами надання послуг, рахунками на оплату; складських квитанційна зерно; договору на надання митно - брокерських послуг № 001/19 від 01.07.2018; документів що підтверджують навантаження товару на морські судна AFROESSA, RUEN, MAHA AARTI, HONORINE, EIDER S, BESKIDY, AMIS CHAMPION, KAMENARI, SAGAR KANYA, а саме, форвардних договір, електронних вантажно-митних декларацій, доручень на вантаж, карток аналізу зерна, протоколів сертифікаційних випробувань зерна, протоколів лабораторних випробувань продовольчої сировини, фітосанітарних сертифікатів, фумігаційних сертифікатів, сертифікатів походження товару (certificate of origin); сертифікати переміщення товарів (movement certificate); актів обліку часу стоянки (Standard Statement of Facts), Коносаменти (Bill of Lading); сертифікатів, виданих сюрвеєром на замовлення Glencore Agriculture B.V.

По фінансово - господарських взаємовідносинах з ТОВ «Ексімо Плюс» за договором поставки від 02.04.2019 № МР-04754, предметом якого є здійснення поставки соняшника українського походження врожаю 2018 року позивачем надано копії видаткових накладних, рахунків - фактур, товарно - транспортних накладних, а на підтвердження здійснення оплати - копії платіжних доручень. На підтвердження наявності в ТОВ «Ексімо Плюс» можливості здійснення поставки товару - соняшника українського походження врожаю 2018 року надано копії документів (договору купівлі - продажу, податкових накладних, видаткових накладних звітів за формою 4-сг про посівні площі сільськогосподарських культур) що підтверджують придбання ТОВ «Ексімо Плюс» відповідного товару у сільськогосподарськими виробниками виробника СФГ «Лотос». На підтвердження факту використанні товару - соняшника українського походження врожаю 2018 отриманого від ТОВ «Ексімо Плюс у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку позивачем надано копії договору № 274 К від 04.09.2018, укладеного з ПАТ «Колос» на переробку соняшнику на давальницьких умовах зі складеними до нього узагальненими зведеними актами здачі-приймання виконаних послуг; договору №6-2019 транспортного експедирування вантажів укладеного з ТОВ «Амадеус Марин » зі складеними до нього актами здачі - прийняття робіт (надання послуг), рахунками на оплату та ТТН; форвардних контрактів №РР572165 від 21.02.2019, №РР572169 від 23.05.2019 Рамкового Договору Поставки № 2018-2019 віл 01.06.2018 з Glencore Agriculture B.V.; вантажно-митних декларацій; договору №01-19/С від 01.09.2018 про надання послуг укладеного з ТОВ «ЕВЕРІ» зі складеними до нього актами здачі - прийняття робіт (надання послуг), рахунками на оплату; договору № 01/09/2018 на виконання послуг з декларування та митного оформлення предметів, що переміщуються через митний кордон України, із ТОВ «Юнікорн Мерітайм» та додані до нього акти наданих послу » зі складеними до нього актами здачі - прийняття робіт (надання послуг), рахунками на оплату.

У протилежне відповідач посилається на обставини не підтвердження реальності здійснених господарських операцій з товариствами-контрагентами, проте достатніх та переконливих доказів зазначеному не надано як суду першої, так і апеляційної інстанцій. Зокрема, відповідачем не підтверджено, що ТОВ «Агро Фірма «Харвест», ТОВ «Приватмашстрой» та ТОВ «Ексімо Плюс» не відобразили у своїй податковій звітності операції з позивачем, не спростовано доводів позивача та доказів, наданих до матеріалів справи на підтвердження реальності господарських операцій між ним та контрагентами.

Окрім іншого відповідач посилається на обставини, встановлені в рамках кримінального провадження №0001014 від 07 травня 2019 року, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 cт. 27, ч. 3 cт. 212, ч. 2 cт. 364 Кримінального кодексу України за фактами сприяння невстановлених осіб по схемному формуванню податкового кредиту з ПДВ, що призводить до фактичного ненадходження коштів до бюджету в особливо великих розмірах, фігурантом якого є ТОВ «Агро Фірма «Харвест».

У цьому зв`язку колегія суддів зазначає, що частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту є Кримінальний процесуальний кодекс України.

У частині першій статті 23 Кримінального процесуального кодексу України закріплено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Частина друга цієї ж статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 95 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, протоколи допиту, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві. Докази на підтвердження факту винесення вироків чи постанов про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності в кримінальних справах за результатами кримінального провадження №0001014 від 07.05.2019 в матеріалах справи відсутні та відповідачем про наявність відповідних фактів зазначено не було. Обставини порушення кримінальної справи, фігурантом за якою є контрагент позивача, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та ТОВ «Агро Фірма «Харвест».

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.11.2018 у справі №822/551/18 (адміністративне провадження №К/9901/61751/18).

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Норми податкового законодавства не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) та його звітування до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача), зокрема й щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.08.2018 у справі 820/4428/17 (адміністративне провадження №К/9901/51373/18).

Посилання відповідача на те, що по ланцюгу походження товару з номенклатурою «ячмінь», «кукурудза» та «насіння соняшника» на адресу контрагентів позивача за період, що перевірявся відсутні виробники сільськогосподарської продукції, а в другій ланці спостерігається придбання товару відмінного від поставленого, що унеможливлює дослідження джерела походження товару, який у періоді, що підлягав перевірці був реалізований зазначеному контрагенту-постачальнику та на факт того, що ТОВ «Агро Фірма «Харвест» формує власний податковий кредит за рахунок операцій з підприємствами з ознаками фіктивності, серед яких ТОВ «Ерден», ТОВ «Грало - Трейд», ТОВ «Шатен», ТОВ «Югторгснаб», ТОВ «Пури», ТОВ «Агрософит»,ТОВ «Каридж», ТОВ «Новатранс» не доведені жодними доказами та спростовуються наявними у справі документами наданими на підтвердження наявності в контрагентів ТОВ «Агро Фірма «Харвест», ТОВ «Приватмашстрой» та ТОВ «Ексімо Плюс» можливості поставити товар (кукурудзи 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року; ячменю 3-го класу, українського походження, врожаю 2018 року) щодо правовідносин з сільськогосподарськими виробниками, зокрема, щодо ТОВ «Агро Фірма «Харвест» з контрагентами - постачальниками (сільськогосподарськими виробниками) ТОВ «Відродження-СВ», ТОВ «Вітчизна- Агро», ТОВ «Агрофірма Копенкувате», ФГ «Рось-Плюс», ТОВ «Агрофірма «Корвет», ФГ «Новацький», ФГ «Олден К», ПП «АП «Благодатненський птахопром», ПП «НВЦ «Репродуктивне зерно», ФГ «Котляр».

Інших доказів та обґрунтувань, крім зазначених, на підтвердження відсутності у позивача прав на формування податкового кредиту за фінансово - господарськими відносинами з контрагентами ТОВ «Агро Фірма «Харвест», ТОВ «Приватмашстрой» та ТОВ «Ексімо Плюс» відповідачем не надано ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції, як і не зазначено про причини неможливості їх надання.

Водночас, частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Додатково колегія суддів зазначає, що надані позивачем до матеріалів справи документальні докази (договори поставки, видаткові накладні, рахунки на оплату, платіжні доручення про сплату вартості товару та т.і.) складені безпосередньо позивачем та його контрагентами, між якими узгоджено істотні умови поставки. Доводи апеляційної скарги фактично дублюють положення, викладені в Акті перевірки від 19 липня 2019 року, а також у відзиві на позовну заяву.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що господарські операції між позивачем та контрагентами ТОВ «Агро Фірма «Харвест», ТОВ «Приватмашстрой» та ТОВ «Ексімо Плюс» мають реальний товарний характер, натомість відповідачем зроблено передчасні висновки стосовно безтоварності операцій позивача з його контрагентами.

За встановлених обставин, колегія суддів не вбачає процесуальних порушень з боку суду першої інстанції, на які посилається відповідач, а саме на неповне з`ясування обставин справи та не дослідження важливих для справи доказів.

Також колегія суддів не вбачає порушень норм матеріального права під час ухвалення рішення, та вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 312, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді М.І. Кобаль

Л.О. Костюк