Справа № 580/2430/20
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2430/20 Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Єгорової Н.М.

суддів: Сорочка Є.О., Федотова І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу релігійної організації "Парафія святих мучениць Віри, Надії, Любові, Софії Української православної церкви" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом релігійної організації "Парафія святих мучениць Віри, Надії, Любові, Софії Української православної церкви" до Бужанської сільської ради Лисянського району Черкаської області, секретаря виконавчого комітету Бужанської сільської ради Лисянського району Черкаської області, за участі третьої особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2020 року релігійна організація "Парафія святих мучениць Віри, Надії, Любові, Софії Української православної церкви" звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Бужанської сільської ради Лисянського району Черкаської області, секретаря виконавчого комітету Бужанської сільської ради Лисянського району Черкаської області, за участі третьої особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просила визнати протиправними дії секретаря виконавчого комітету Бужанської сільської ради щодо посвідчення у протоколі від 15 лютого 2019 року № 1 загальних зборів релігійної громади «Парафії святих мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії Уманської єпархії Української Православної Церкви» підпису ОСОБА_1 з внесенням в реєстр запису від 18 червня 2019 року № 257 та підпису ОСОБА_2 з внесенням в реєстр запису від 18 червня 2019 року № 258.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. При цьому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що секретар виконавчого комітету Бужанської сільської ради засвідчуючи підписи діяла на підставі та у спосіб визначений законом.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Зокрема, зазначає, що відповідно до інформації на запит релігійної організації - лист Бужанської сільської ради Лисянського району Черкаської області № 513/02-35 від 30 червня 2020, сільрада чітко повідомила, що запис в реєстрі № 251, 252 здійснено про «засвідчення справжності підпису на документах внесений відповідно до п. 5 ст. 37 Закону України «Про нотаріат». Проте, суд першої інстанції не звернув уваги, що запис в реєстрі № 251, № 252 здійснено 18 червня 2019 року, а Протокол загальних зборів релігійної громади від 15 лютого 2019 року № 1 датований саме 15 лютого 2019 року. Зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не могли здійснювати підписи Протоколу № 1 від 15 лютого 2019 року у присутності секретаря сільської ради 18 червня 2019 року, оскільки документ - Протокол був підписаний 15 лютого 2019 року. Отже, на думку позивача, вбачається порушення ЗУ «Про нотаріат», оскільки секретар порушив порядок проведення нотаріальної дії, фактично посвідчивши підписи осіб, які не були здійснені в його присутності 18 червня 2019 року.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що розпорядженням голови Черкаської обласної державної адміністрації від 31 липня 2003 року № 415 зареєстровано статут релігійної організації «Парафії Святих мучениць Віри, Надії, Любові, Софії Української православної церкви». Розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації «Про заяви віруючих громадян» від 30 листопада 2011 року № 363 зареєстровано зміни до статуту у зв`язку зі зміною назви на «Парафії святих мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії Уманської єпархії Української православної церкви».

15 лютого 2019 року проведено загальні збори релігійної громади «Парафії святих мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії Уманської єпархії Української православної церкви» та рішенням зборів вирішено змінити підлеглість релігійної громади у канонічних та організаційних питаннях шляхом входу до складу релігійного об`єднання Православної Церкви України. На зборах визначили, що релігійна громада канонічно та організаційно підпорядковується управлінню Харківсько-Полтавської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) та Київській Митрополії Української Православної Церкви (Православної Церкви України), є підзвітною єпархіальним зборам та єпархіальному архієрею Харківсько-Полтавської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) та, відповідно, на зборах змінили офіційне найменування релігійної громади та затвердили її статут у новій редакції.

За рішення про перехід релігійної громади до складу релігійного об`єднання Православної Церкви України, за внесення змін та доповнень, прийняття нової редакції статуту релігійної громади та подання його на реєстрацію до органів виконавчої влади, із 50 присутніх проголосувало «за» - 41 особа, «проти» - 9, «утрималось» - 0.

Вищезазначений протокол від 15 лютого 2019 року № 1 підписано: голова зборів - ОСОБА_1, секретар зборів - ОСОБА_2 , а справжність їх підписів на протоколі засвідчено секретарем виконавчого комітету Бужанської сільської ради із внесенням в реєстр записів від 18 червня 2019 року № 257 та № 258.

Вважаючи дії щодо посвідчення підписів протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що наявні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки секретарем виконавчого комітету Бужанської сільської ради у відповідності до законодавства України посвідчено у протоколі від 15 лютого 2019 року № 1 загальних зборів релігійної громади «Парафії святих мучениць Віри, Надії, Любові та матері їх Софії Уманської єпархії Української Православної Церкви» справжність підпису ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , з внесенням в реєстр відповідних записів.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 37 Закону України «Про нотаріат» у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: 1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 2) посвідчують заповіти (крім секретних); 3) видають дублікати посвідчених ними документів; 4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 5) засвідчують справжність підпису на документах; 6) видають свідоцтва про право на спадщину; 7) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 78 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, крім тих, які відповідно до закону або за вимогою сторін підлягають нотаріальному посвідченню.

Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені Законом України від 21 травня 1997 року № 80/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів ради. Ці повноваження визначені у статтях 27-39 цього Закону. Законом розділено повноваження виконавчих органів на «власні» та «делеговані». Власними повноваженнями є такі повноваження, які належать до компетенції органів місцевого самоврядування.

Делеговані повноваження - це такі повноваження, що є в компетенції органів виконавчої влади, але в силу законодавчих приписів покладені на виконавчі органи місцевих рад.

Підпунктом 5 пункту «б» частини 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, державна реєстрація актів цивільного стану (за винятком виконавчих органів міських (крім міст обласного значення) рад).

Наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування (далі - Порядок № 3306/5).

Відповідно до пп. 2.11 п. 2 розділу ІІ Порядку № 3306/5 посвідчення заповітів, засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них, засвідчення справжності підпису на документах, видача дубліката посвідченого документа здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою органу місцевого самоврядування і скріплюються гербовою печаткою відповідного органу місцевого самоврядування (додатки 1-14). Посвідчувальний напис повинен бути написаний зрозуміло, чітко, без підчисток. Для застосування посвідчувальних написів можуть використовуватись штампи з текстом відповідного напису. Для оформлення нотаріальних документів також можуть застосовуватися мастичні штампи зі словами «копія», «копія з копії», «дублікат, що має силу оригіналу», «згідно з оригіналом» тощо.

Згідно пп. 2.12 п. 2 розділу ІІ Порядку № 3306/5 усі нотаріальні дії, які вчиняються посадовою особою органу місцевого самоврядування, реєструються в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування (додаток 15) у порядку, передбаченому статтею 52 Закону України «Про нотаріат», та Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22 листопада 2010 року № 3253/5, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 23 листопада 2010 року за № 1318/18613 (далі - Правила). У разі покладення обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій на декількох посадових осіб органу місцевого самоврядування - старост кожний староста веде окремий реєстр для реєстрації нотаріальних дій. Кожному реєстру для реєстрації нотаріальних дій присвоюється свій індекс, який має збігатися з номером печатки старости. При цьому запис на оформленому старостою документі здійснюється у вигляді такого набору цифр: 1-2, 3-4, 12-1 тощо, де перша цифра означає індекс реєстру для реєстрації нотаріальних дій старости, а друга цифра - порядковий номер запису нотаріальної дії у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Якщо органом місцевого самоврядування вказані обов`язки покладено на одну посадову особу (старосту), записи, що здійснюються при реєстрації нотаріальних дій вказаною посадовою особою, складаються з однієї цифри, яка відповідає порядковому номеру нотаріальної дії (1, 2, 3, 10 тощо).

Відповідно до пп. 1 п. 4 розділу ІІІ Порядку № 3306/05 посадова особа органу місцевого самоврядування засвідчує справжність підпису на документах, крім тих, які відповідно до закону або за вимогою сторін підлягають нотаріальному посвідченню.

Пп. 4.2. п. 4 розділу ІІІ Порядку № 3306/05 визначено, що посадова особа органу місцевого самоврядування, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені в документі, а лише підтверджує, що підпис зроблено певною особою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що секретар виконавчого комітету Бужанської сільської ради ОСОБА_3 наділена повноваженнями щодо засвідчення справжності підпису на документах, що, крім іншого, підтверджується листом Бужанської сільської ради від 30 червня 2020 року № 513/02-35, в якому зазначено, що повноваження секретаря виконавчого комітету Бужанської сільської ради на вчинення нотаріальних дій передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат», рішенням виконавчого комітету Бужанської сільської ради від 14 січня 2019 року № 12 «Про уповноваження посадових осіб вчиняти нотаріальні дії» та п. 2.7 Посадовох інструкції керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Бужанської сільської ради.

Крім того, з Протоколу № 1 від 15 лютого 2019 року вбачається, що секретар виконавчого комітету Бужанської сільської ради ОСОБА_3 була присутня на зборах релігійної організації "Парафія святих мучениць Віри, Надії, Любові, Софії Української православної церкви", які проводилися 15 лютого 2019 року.

Враховуючи норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що секретар виконавчого комітету Бужанської сільської ради ОСОБА_3 посвідчуючи підписи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 діяла на підставі та у межах своїх повноважень.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо тверджень апелянта про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не могли здійснювати підписи Протоколу № 1 від 15 лютого 2019 року у присутності секретаря сільської ради 18 червня 2019 року, оскільки документ - Протокол був підписаний 15 лютого 2019 року, колегія суддів зазначає, що дані доводи спростовуються обставинами справи, оскільки з Протоколу № 1 від 15 лютого 2019 року вбачається, що на засіданні 15 лютого 2019 року були присутні як ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , так і ОСОБА_3 - секретар виконавчого комітету Бужанської сільської ради.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи релігійної організації "Парафія святих мучениць Віри, Надії, Любові, Софії Української православної церкви", викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу релігійної організації "Парафія святих мучениць Віри, Надії, Любові, Софії Української православної церкви" - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: Н.М. Єгорова

Судді: Є.О. Сорочко

І.В. Федотов