Справа № 760/30640/19
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2020-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/399/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Усатової І.А.,

при секретарі Омелько Г.Т.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до рядового поліції 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Шамрая Олександра Валентиновича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року до Солом`янського районного суду м. Києва, надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до рядового поліції 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Шамрая Олександра Валентиновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 28 жовтня 2019 року рядовим поліції 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Шамраєм О.В. було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за керуванням транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.31.3.б ПДР України .

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з порушенням закону та підлягає скасуванню.

Пояснив, що 28.10.2019, керуючи транспортним засобом «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівником патрульної поліції, яким складено постанову про накладення адміністративного стягнення за керування транспортним засобом «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_1 без своєчасного та належного технічного огляду/

При цьому, позивач вказує, що даний автомобіль використовувався для внутрішньогосподарських перевезень підприємства, на якому працює та яке експлуатує автомобіль.

Зазначає, що Правил дорожнього руху він не порушував, інспектор доказів порушення ним правил дорожнього руху не надав, його пояснення не були прийняті до уваги. А також інспектором не було дотримано положень ст.ст. 251, 258, 283 КУпАП.

Просить суд ухвалити рішення, яким скасувати постанову про адміністративне правопорушення серія ЕАК № 1678767 від 28 жовтня 2019 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Рядовий поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Шамрай О.В. позовну заяву з додатками отримав, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

22.06.2020 на адрсу суду від позивача надійшла заява про залучення до участі в справі співвідповідачем Управління патрульної поліції в м. Києві.

В обґрунтування вказано, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову діяв від імені Управління патрульної поліції в м. Києві.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2020 року відмовлено у залученні до участі в справі Управління патрульної поліції у місті Києві у якості співвідповідача.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 121 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за керуванням транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.31.3.б ПДР України.

Позивач заперечує свою вину в порушенні правил дорожнього руху та оскаржив винесену постанову до суду в порядку адміністративного судочинства.

Зазначає, що Правил дорожнього руху він не порушував, інспектор доказів порушення ним правил дорожнього руху не надав, його пояснення не були прийняті до уваги.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Рядовий поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Шамрай О.В. - відповідач у справі відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Шамрай О.В., як суб`єктом владних повноважень, дії якої оскаржуються позивачем, суду не надано будь-яких доказів правомірності свого рішення про притягненню позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, вбачається, що суду не надано належних доказів фіксації факту порушення позивачем правил дорожнього руху 28 жовтня 2019 року.

Суд звертає увагу, що з наявного в матеріалах справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вбачається, що маса автомобіля, яким керував позивач - Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 становить 2565 кг; рік випуску - 2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ст. 37 Закону України «Про дорожній рух», позивач не порушував, оскільки, транспортний засіб яким керував позивач перебуває в експлуатації менше двох років та має вантажопідйомність меншу від 3,5 тонн.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо винесення адміністративного постанови, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам КУпАП, а тому є незаконною та підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд вважає за можливе скасувати постанову серії ЕАК № 1678767 від 28.10.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення ст. 121 ч.3 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн.

Що стосується вимог про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Cуд, розглядаючи спір у порядку адміністративного судочинства, у справах, про адміністративні правопорушення, перелік яких зазначений у ст. 222 КпАП, не вправі перебирати на себе повноваження органів Національної поліції з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу та виносити одну з постанов, визначених ст. 284 КпАП замість вказаного суб`єкта владних повноважень, що виключатиме втручання суду у дискреційні повноваження останнього.

Виключне право виносити одну із вищевказаних постанов по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП належить органам Національної поліції та належить до дискреційних повноважень останніх, з урахуванням чого вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають.

Вказана правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 13 лютого 2020 року у справі № 201/243/17.

Водночас, у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить про відмову в позові в цій частині.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 122, 256, 261, 268, 276, 288, 289, 293 КпАП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 Про Правила дорожнього руху, статтями 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до рядового поліції 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Шамрая Олександра Валентиновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серія ЕАК № 1678767 по справі про адміністративне правопорушення від 28 жовтня 2019 року, винесену рядовим поліції 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у м. Києві Шамраєм Олександром Валентинович, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

В іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. А. Усатова