Справа № 154/1329/20
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 рокуЛьвівСправа № 154/1329/20 пров. № А/857/14485/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Затолочного В.С., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргуВолинської митниці Держмитслужбина рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07 жовтня 2020 року (суддя Каліщук А.А., м. Володимир-Волинський) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2020 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці Держмитслужби, в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову від 18.03.2020 в справі про порушення митних правил №0356/20500/20 та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 485 Митного кодексу України, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною статтею МК України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6637,02 грн є безпідставним.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано постанову в справі про порушення митних правил №0356/20500/20 від 18.03.2020, винесену виконувачем обов`язків начальника Волинської митниці Держмитслужби Криворучко М.В. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, і закрито справу про адміністративне правопорушення. В решті позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тому факту, що за результатами митного огляду транспортного засобу встановлено наявність інформації на ременях безпеки та склі автомобіля про рік виготовлення автомобіля 2007. Також згідно з даними інтернет-ресурсу www.exist.ua, датою виготовлення автомобіля є 2007 рік. Відповідно до службової записки УКМВКПТ та ПН Волинської митниці №263-7.3-15,25 від 03.03.2020 сума митних платежів за товаром «Легковий автомобіль марки NISSAN модель NOTE, календарний рік випуску 2007, бувший у використанні, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна бензиновий, об`єм двигуна 1389 см.куб., тип кузова - універсал за ЕМД станом на 28.02.2020 становить: 021 2660,35 грн, 085 22123,47 грн, 028 10277,46 грн, а сума недоборів митних платежів складає 2212,34 грн. Перед подачею декларації ОСОБА_1 мав право здійснити фізичний огляд транспортного засобу з метою забезпечення дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, однак позивач цього не зробив та подав недостовірні відомості щодо року виготовлення транспортного засобу. Таким чином, постанова від 18.03.2020 в справі про порушення митних правил №0356/20500/20 є правомірною та скасуванню не підлягає.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 18.03.2020 згідно з постановою у справі про порушення митних правил № 0356/20500/20 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що складає 6637,02 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що підставою накладення на ОСОБА_1 штрафу стало вчинення ним під час митного оформлення транспортного засобу марки «NISSAN» модель «NOTE» дій, спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів в сумі 2212,34 грн, шляхом зазначення в митній декларації від 02.03.2020 неправдивих відомостей стосовно календарного року виготовлення автомобіля марки «NISSAN»модель «NOTE», зокрема, замість 2007 року зазначено 2008 рік.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що при здійсненні митного оформлення транспортного засобу позивач не вчиняв жодних дій, спрямованих на зменшення розміру митних платежів за розмитнення автомобіля, тому постанова від 18.03.2020 в справі про порушення митних правил №0356/20500/20 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст. 485 МК України відповідальність настає за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Тобто, суб`єктивна сторона вказаного вище правопорушення характеризується лише умисною формою вини.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.02.2020 митне декларування транспортного засобу марки «NISSAN» модель «NOTE» здійснював декларант ОСОБА_1 , який був директором ТОВ «СМАРТБРОК», та для здійснення митного оформлення вказаного транспортного засобу подав електронну митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ №UA205100/2020/000089.

З метою перевірки правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування та сплати митних платежів при оформленні товару відповідачем проводилась перевірка, в ході якої Волинською митницею Держмитслужби встановлено, що автомобіль марки «NISSAN» модель «NOTE» виготовлений 2007, а не 2008 року.

На підставі отриманої інформації відповідач дійшов висновку, що при розмитненні даного автомобіля невірно вказано дата першої реєстрації транспортного засобу, що призвело до заниження митних платежів, які підлягали сплаті при ввезені автомобіля, й загальна сума платежів, яку слід доплатити становить 2212,34 грн.

Статтею 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом, або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися, як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Згідно з ч. 6 ст.264 МК України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Відповідно до ст. 54 МК України органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю і митного оформлення. Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з положеннями ст. 345 МК України документальна перевірка цесукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Під час проведення документальної перевірки посадові особи органу доходів і зборів повинні реалізовувати визначені цим Кодексом повноваження виключно в обсязі, необхідному для з`ясування питань перевірки. У разі виявлення органом доходів і зборів під час проведення перевірки ознак порушень митних правил або контрабанди посадові особи органу доходів і зборів вживають передбачених законом заходів.

Статтею 352 МК України визначено, що для підготовки висновків за результатами перевірок посадовими особами органів доходів і зборів можуть використовувати, зокрема: документи, визначені цим Кодексом; податкову інформацію; отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України. З метою здійснення митного контролю органи доходів і зборів мають право направляти письмові запити та отримувати інформацію щодо переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через кордон України, випуску товарів та їх використання на митній території України. Для підготовки висновків можуть бути використані матеріали, отримані від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності на запит органу доходів і зборів в порядку статті 334 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Крім того, необхідно зазначити, що згідно зі ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

В ході судового розгляду встановлено, що під час здійснення митного оформлення транспортного засобу марки «NISSAN» модель «NOTE» ОСОБА_1 надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, з якого вбачається, що дата початку використання (перша реєстрація) автомобіля є 30.06.2008.

Водночас, митний орган не надав суду будь-яких документів, які б свідчили, що дата першої реєстрації вищевказаного автомобіля 2007 рік, а не як зазначено у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу 30.06.2008.

Враховуючи вищевказане, під час здійснення митного оформлення автомобіля ОСОБА_1 вказав першу реєстрацію автомобіля, яка зазначена у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, оскільки інших документів, на підставі яких можна було б вказати іншу дату реєстрації, на день митного оформлення транспортного засобу у нього не було. Такі документи не надано й відповідачем.

Тобто, доводи Волинської митниці Держмитслужби щодо порушення позивачем митних правил під час митного оформлення транспортного засобу марки «NISSAN» модель «NOTE» ґрунтуються виключно на даних поверхневого огляду автомобіля та припущеннях, що дата реєстрації автомобіля 2007 рік. При цьому, доказів того, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке було надано позивачем під час митного оформлення автомобіля, є неналежним відповідачем не подано.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що позивачем не вчинено жодних умисних дій щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що є обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, а тому відсутні достатні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про скасування постанови Волинської митниці Держмитслужби від 18.03.2020 в справі про порушення митних правил №0356/20500/20 та закриття провадження у справі.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову учасниками справи не оскаржується, а тому відсутні підстави для апеляційного перегляду рішення у цій частині.

За таких обставин, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення позову.

У підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове. Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07 жовтня 2020 року у справі №154/1329/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді В. С. Затолочний
М. А. Пліш