Справа № 640/1530/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року м. Київ № 640/1530/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів - Служба у справах дітей Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

24.01.2019 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), неповнолітні ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) та ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), в інтересах яких діє ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі Міноборони) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.03.2018 №34 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги дружині - ОСОБА_1 , дочці - ОСОБА_2 , сину - ОСОБА_3 , матері - ОСОБА_4 , батьку - ОСОБА_5 , загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_6 ;

- зобов`язання Міноборони виплатити дружині - ОСОБА_1 , дочці - ОСОБА_2 , сину - ОСОБА_3 , матері - ОСОБА_4 , батьку - ОСОБА_5 , загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_6 , передбачену статтею 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ) одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні) або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві, у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня року, у якому здійснюватиметься виплата.

В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що у вересні під час проходження служби у зоні проведення антитерористичної операції (далі АТО) загинув ОСОБА_6 (чоловік, батько та син позивачів). У листопаді 2017 року позивачі звернулися до Дніпропетровського обласного військового комісаріату (через П`ятихатський об`єднаний районний військовий комісаріат) із заявами про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону № 2011-ХІІ. У грудні 2018 року позивачам стало відомо, що згідно Протоколу засідання комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.03.2018 №34 позивачам відмовлено у призначені членам сім`ї загиблого ОСОБА_6 одноразової грошової допомоги. Позивачі вважають таку відмову протиправною, оскільки законодавством визначено вичерпний перелік підстав, за яких не здійснюється призначення і виплата одноразової грошової допомоги, до яких не належить загибель ОСОБА_6 , яка настала внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 , якого було визнано винним у вчинені злочину, передбаченого частиною другою статті 414 Кримінального кодексу України (далі КК України), а саме порушення правил поводження зі зброєю, що спричинило смерть ОСОБА_6 .

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Чудак О.М. від 22.05.2019 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відкрито провадження у цій справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

12.06.2019 від відповідача до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов відзив на зазначену вище позовну заяву, у якому представник Міноборони вказує на те, що старший солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 загинув внаслідок нещасного випадку, пов`язаного із проходженням військової служби при перебуванні на території військової частини у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня, що підтверджується листом Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи «ДОР» від 26.12.2017 № 3135, у зв`язку із чим в силу вимог статті 16-4 Закону № 2011 ХІІ призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного, сп`яніння.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Чудак О.М. від 19.09.2019 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом, поданим в її інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_8 та відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову зазначеного вище позову без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області 17.02.2007, позивач ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_9 ) перебувала з 17.02.2007 у шлюбі з ОСОБА_6 .

Від спільного шлюбу подружжя має двох дітей: доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 , відповідно.

ОСОБА_5 батько, а ОСОБА_4 мати ОСОБА_6 , їх родинні відносини підтверджується копією свідоцтва про народження останнього серії НОМЕР_4 .

Згідно із довідкою про склад сім`ї № 1/3-314 або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, видана відділом ведення реєстру територіальної громади уповноваженому власнику (співвласнику, наймачу) житлового приміщення будинку ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що до складу сім`ї (зареєстрованих) входять: ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 33 років помер ОСОБА_6 , про що виконавчим комітетом Саврівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області 04.09.2017 видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 .

Згідно із лікарським свідоцтвом про смерть, видане Дніпропетровським обласним бюро судово-медичної експертизи 04.09.2017 № 1782 смерть настала в зоні АТО внаслідок ушкодження, яке сталось внаслідок застосування вибухових речовин та підривних пристроїв. Причиною смерті у довідці від 04.09.2017 зазначено вибухову травму у зоні АТО.

Окрім цього судом встановлено, що згідно із витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 22.01.2018 № 14 травма старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_6 , 1953 року народження: «Вибухова травма. Інші уточнені травми із залученням декількох ділянок тіла . Шок», яка призвела до смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 видане 04.09.2017 виконавчим комітетом Саврівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, Лікарським свідоцтвом про смерть від 04.09.2017 № 1782 (а/з від 07.09.2017), відповіддю начальника КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судової медичної експертизи «Дор» від 26.12.2017 № 3135, копією акта службового розслідування, затвердженого 12.09.2017 за № 447 командиром в/ч НОМЕР_6 та іншими військово-обліковими документами ТРАВМА, ЯКА ПРИЗВЕЛА ДО СМЕРТІ, ОДЕРЖАНА В РЕЗУЛЬТАТІ НЕЩАСНГОГО ВИПАДКУ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНА З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.

У листі КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судової медичної експертизи «Дор» від 26.12.2017 № 3135, зокрема зазначено, що у висновку експерта від 04.09.2017 № 1789 у пункті 2 зазначено, що при судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі з трупа ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт у крові у концентрації 1, 60 % - у крові, 2, 83 % - у сечі, стосовно до живих осіб, може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння.

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 та члени її сім`ї звернулися до Дніпропетровського обласного військового комісаріату (через П`ятихатський об`єднаний районний військовий комісаріат) із заявами про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону № 2011-ХІІ.

Згідно Протоколу засідання комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.03.2018 №34 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги батьку, матері, дружині, сину та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок травми, одержаної в результаті нещасного випадку, пов`язаної з проходженням військової служби, старшого солдата ОСОБА_6 , оскільки на час загибелі він перебував на території військової частини у стані алкогольного сп`яніння.

Вважаючи свої права порушеними, позивачі звернулись до суду з даним адміністративним позовом.

Суд, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов наступних висновків.

В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Разом з цим, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом № 2011-ХІІ, у статті 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно із частиною першою статті 16 Закону № 2232-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби (пункт 2 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ).

За змістом частини першої статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Пунктом 1 статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Аналогічні положення закріплені в пункті 19 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що допомога не призначається і не виплачується лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.

Тобто, на думку суду, в такому випадку необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця та його смертю (загибеллю).

Вказаний висновок також зазначений в постановах Верховного Суду від 20.03.2018 (справи № 813/4502/17, справа № 817/867/17), від 04.03.2020 у справі № 813/2071/17.

Як вбачається із матеріалів справи, вироком Дружківського міського суду Донецької області від 18.09.2018 провадження № 1-кп/229/442/2018 ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною другою статті 414 КК України. У вказаному вироку зазначено, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що в ніч з 02.09.2017 на 03.09.2017 знаходився з співслужбовцями в розташуванні в/ч НОМЕР_6 з сержантом ОСОБА_6 та молодшим сержантом ОСОБА_12 у бліндажу. 03.09.2017 приблизно о 05 годині, коли ОСОБА_6 ліг відпочивати у кімнаті відпочинку у зазначеного бліндажу, ОСОБА_7 підійшовши до двоповерхового ліжка де випадково зачепив пальцем руки металеве кільце спорядженої ручної гранати Ф-1 та потягнувши руку до себе збив її на ліжко де в цей час знаходився ОСОБА_6 , після чого відбувся вибух від якого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

Зміст вказаного рішення дає суду підстави дійти висновку, що саме поранення ОСОБА_6 солдатом ОСОБА_13 перебуває у причинному зв`язку з настанням його смерті.

Тобто, ОСОБА_6 помер внаслідок протиправних дій ОСОБА_13 , а не в результаті вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, що мали своїм наслідком його смерть, а відтак відмова відповідача у призначені та виплаті позивачам одноразової грошової допомоги є протиправною.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Також, суд при вирішення спору враховує, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 року № 5-рп/2002).

Таким чином, оскільки ОСОБА_6 хоча і знаходився у стані алкогольного сп`яніння, проте не вчинив дій, наслідком яких настала його смерть, то суд вважає, що позивачі мають право на призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги як члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

З огляду на встановлені обставини в ході розгляду справи, з урахуванням приписів частини 2 статті 2 КАС України суд вважає наявними підстави визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого ОСОБА_6 .

Як наслідок наявні підстави для зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплати позивачам одноразову грошову допомогу у відповідності до Закону № 2011-XII та пункту 5 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.

Вирішуючи питання про розподіл відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки даний позов сторін, які не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню, а згідно із наявних у справі квитанцій від 02.03.2019 № , № , № , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , відповідно за його подання сплачено судовий збір у розмірі по 768, 40 грн, то поверненню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідача підлягає сума у розмірі по 768, 40 грн кожному.

Керуючись статтями 2, 19, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 та її в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів - Служба у справах дітей Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 30.03.2018 № 34 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги дружині - ОСОБА_1 , дочці - ОСОБА_2 , сину - ОСОБА_3 , матері - ОСОБА_4 , батьку - ОСОБА_5 , загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_6 .

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити дружині - ОСОБА_1 , дочці - ОСОБА_2 , сину - ОСОБА_3 , матері - ОСОБА_4 , батьку - ОСОБА_5 , загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_6 , передбачену статтею 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні або перевірочні та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві, у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня року, у якому здійснюватиметься виплата.

Стягнути з Міністерства оборони України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн (сімсот шістдесят вісім гривен та сорок копійок) згідно із квитанцією від 02.03.2019 № .

Стягнути з Міністерства оборони України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн (сімсот шістдесят вісім гривен та сорок копійок) згідно із квитанцією від 02.03.2019 № .

Стягнути з Міністерства оборони України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн (сімсот шістдесят вісім гривен та сорок копійок) згідно із квитанцією від 02.03.2019 № № .

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» цього ж Кодексу.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ).

Позивач - ОСОБА_1 в інтересах малолітніх ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ).

Позивач - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 ).

Позивач - ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 )ю

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів - Служба у справах дітей Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області (52244, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, бул. Свободи, 33; код Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України: 04052086).

Відповідач - Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6; код Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України: 00034022).

Суддя О.М. Чудак