Справа № 400/3538/20
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2020-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/3538/20
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

22.10.2020 року;

Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного агентства водних ресурсів України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Державного агентства водних ресурсів України щодо ненадання відповіді на звернення від 10.08.2020 року; зобов`язати Державне агентство водних ресурсів України надати відповідь на звернення.

В обґрунтування позову зазначено, що у серпні 2020 року позивач направив відповідачу звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян». Проте заяву по суті розглянуто не було, чим порушено його права на розгляд поставлених питань. Зазначені обставини свідчать про протиправну бездіяльність відповідача, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом та ставити питання про його зобов`язання вчинити певні дії в судовому порядку.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що на поставлені у зверненні питання відповідачем у визначені строк та порядок забезпечено позивача повною відповіддю. Наведене свідчить про те, що позивач не довів обставин, на які він посилається в позові, натомість відповідач надав обґрунтовані пояснення правомірності своїх дій, а відтак не вбачаються підстави для задоволення адміністративного позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на помилковість висновків суду про надання позивачу належної відповіді на його звернення та виконання відповідачем правил Закону України «Про звернення громадян». Апелянт зазначає, що не може бути прийнята до уваги попередньо надана відповідь на звернення позивача, оскільки питання у зверненні не були поставлені в порядку Закону України «Про звернення громадян» та стосувались інших питань службової діяльності позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу Державне агентство водних ресурсів України посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як вбачається з матеріалів справи, 10.08.2020 року позивач звернувся до Державного агентства водних ресурсів України з електронним зверненням №СА-11059192, в якому зазначив, що перебуваючи на посаді провідного юрисконсульта Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області та під час виконання службових обов`язків встановив факт надання з боку начальника Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області Хланя О. наказу від 22.05.2020 року №25-П з неправдивих відомостей, а саме стосовно зайняття відповідної посади, яка не передбачена штатним розписом Регіонального офісу та стосовно терміну його виконання у строк до 23.06.2020 року, що унеможливлює його виконання, оскільки був направлений лише 22.06.2020 року після закінчення робочого часу. У тому числі, вказаний наказ містив посилання на неіснуючий колективний договір на 2019-2020 року. Разом з цим, відправлення здійснено фізичною особою без довіреності Регіонального офісу, що потребує з`ясуванню причин відправлення кореспонденції у неробочий час та особи, якій надано відповідне доручення.

У зв`язку із чим, ОСОБА_1 у зверненні просив здійснити його розгляд; призначити з вказаних питань фахову перевірку; надати уповноваженим особам доручення про порушення кримінального провадження по вказаним фактам за нормами законодавства України; за результатами перевірки повідомити за адресою листування: АДРЕСА_1 , у встановлений законодавством термін.

Розглянувши вказане звернення, Державне агентства водних ресурсів України у листі від 13.08.2020 року №4743/5/11-20 повідомило позивача про те, що з приводу порушених питань надавалась відповідь у листі від 01.07.2020 року №3714/5/11-20 та роз`яснено процедуру їх вирішення.

Крім того, відповідачем роз`яснено, що відповідно до Положення про Регіональний офіс водних ресурсів у Миколаївській області, затвердженого наказом Держводагенства від 17.09.2018 року №704, Держводагенство здійснює координацію і контроль за діяльністю Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області з питань реалізації державної політики у сфері розвитку водного господарства, управління, використання та відтворення повеневих водних ресурсів.

У зв`язку із чим, відповідачем зазначено про доцільність звернутись до органів, які уповноважені здійснювати державний контроль та нагляд щодо питань, порушених у зверненнях.

Посилаючись на протиправну бездіяльність у наданні відповіді на звернення, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити відповідні дії в судовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно із ч.ч. 1, 4, 6 ст. 5 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

Порядок розгляду заяв (клопотань) врегульовано ст. 15 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР, відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Разом з цим, статтею 19 Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Водночас, за правилами ч. 2 ст. 8 Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-В не розглядаються, зокрема, повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Таким чином, цим Законом врегульовано питання практичної реалізації громадянами України своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів.

У преамбулі Закону від 02.10.1996 року № 393/96-В визначено, що він забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Разом з цим, статтею 12 Закону від 02.10.1996 року № 393/96-В визначено, що дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України", законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

Апеляційний суд враховує, що на порушені у зверненні питання відповідачем вже надавалась відповідь у листі 01.07.2020 року №3714/5/11-20.

На думку колегії суддів, наведені обставини відповідно до приписів ч. 2 ст. 8 Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-В виключають обов`язок відповідача розглянути по суті викладені у повторному зверненні питання.

При цьому, як не заперечується позивачем, вичерпну інформацію на звернення ним було одержано, що спростовує його доводи про порушення порядку направлення відповідного листа.

Водночас, як свідчать обставини справи, спірні у зверненні питання виникли з приводу проходження позивачем служби у державному органі, виконанні розпоряджень керівного складу цього органу, тобто випливають з трудових відносин, а тому на вирішення спірних питань відповідно до приписів ст. 12 сфера застосування Закону від 02.10.1996 року № 393/96-В не поширюється.

Захист порушених прав та інтересів має реалізовуватись у порядку, визначеному трудовим законодавством та прийнятим відповідно до нього нормативних актів.

З огляду на викладене, оскільки доводи позивача про допущення відповідачем протиправної бездіяльності у розгляді його звернення не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Враховуючи наведене, оскільки висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло