Справа № 357/11253/20
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2020-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Біла Церква, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в м.Києві сержанта поліції Філіппова Владислава Володимировича, Управління патрульної поліції в м.Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 05.11.2020 року поліцейським 1 батальйону 1 роти УПП в м.Києві сержантом поліції Філіпповим В.В. було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КУпАП України /серії ЕАМ 3388729/, якою позивача піддано штрафу в розмірі 680 грн., за керування транспортним засобом «MERCEDES-BENZ» д.н.з. НОМЕР_1 НОМЕР_2 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, та який був переобладнаний, а саме встановлено додатково 1 пасажирське місце, чим порушено п.31.3 «а» ПДР. Вказану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, такою що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи, оскільки не вбачається в діях водія складу адміністративного правопорушення, а тому, позивач просив суд визнати неправомірною та скасувати постанову серії ЕАМ 3388729 від 05.11.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просив провести розгляд справи без його участі.

Відповідач у встановлений судом строк, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, в судове засідання не направив свого представника, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, жодних клопотань, заяв не подав, а тому суд, керуючись положеннями ч. 5 ст. 77 КАС України, приймає рішення на підставі доказів наявних у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 05.11.2020 року поліцейським 1 бат. 1 роти УПП в м.Києві сержантом поліції Філіпповим В.В., було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАМ 3388729, відповідно до якої гр. ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП та піддано штрафу в розмірі 680 грн. (а.с.6).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 05.11.2020 року об 16 год.34 хв. по вул.Антоновича в м.Київ керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ» д.н.з. НОМЕР_1 НОМЕР_2 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, який було переобладнано, а саме встановлено додатково 1 пасажирське місце, чим порушено п.31.3 «а» ПДР.

В постанові про притягнення позивача до адмінвідповідальності вказується на порушення ним п.31.3 «а» ПДР.

Відповідно до п.31.3 «а» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч.2 ст.121 КУпАП - керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач заперечує факт порушення ним п.31.3 «а» ПДР, та в позовній заяві зазначає, що відповідач на місці зупинки ТЗ не з`ясував всіх обставин справи та не перевірив ТЗ, яким керував позивач не встановив обставин. Відповідач, на його думку, безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП , оскільки Правил дорожнього руху останній не порушував, а дії відповідача, при винесенні постанови, були протиправними, вказує, що будь-які докази вчинення адміністративного правопорушення, відсутні, ніяких зайвих місць в ТЗ не було встановлено.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Спірні правовідносини врегульовано положеннями Закону України № 580-VIII від 02 липня 2015 року «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) та Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2011 року (далі - ПДР).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з пунктом 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п. 32.2 Правил дорожнього руху, з територіальними органами з надання сервісних послуг МВС узгоджуються: технічні вимоги, конструкція та встановлення на транспортних засобах спеціальних звукових і світлових сигнальних пристроїв (крім встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах), світлових покажчиків та розпізнавальних знаків автомобілів аварійної служби, а також нанесення білих смуг під нахилом на зовнішніх бокових поверхнях транспортних засобів; переобладнання транспортних засобів.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про дорожній рух" переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.

Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку переобладнання транспортних засобів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 607 від 21 липня 2010 року, визначено процедуру переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива.

Отже, під переобладнанням транспортних засобів мається на увазі зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб.

Враховуючи вищевикладене, демонтаж сидіння у транспортному засобі чинне законодавство не відносить до переобладнання транспортного засобу. Крім того, відповідач в жодний спосіб не спростував позиції позивача у справі. Суду не надано доказів, що автомобіль під керуванням позивача мав переобладнання, самовільно встановлене додаткове пасажирське місце. Не зазначено скільки сидінь було виявлено в автомобілі та скільки їх мало бути.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач не вказав в оскаржуваній постанові (серії ЕАМ 3388729 від 05.11.2020 року) на докази в підтвердження вини позивача, не надав таких доказів до суду, не заперечив позовних вимог, та в силу положень ч.4 ст.159 КАС України, суд розцінює таку позицію відповідача, як визнання позову.

Відповідно до приписів частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що оскаржувальна постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 139 КАС України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача розмір судових витрат, що складаються з судових витрат - 420,40 грн.

Керуючись ч.2 ст.121, ст.ст.280, 283,284, 293 КУпАП, ст.ст. 2,6,19,77,78,139,159,242-246,250,286, 293,295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ 3388729 від 05.11.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн. за адміністративне порушення, передбачене ч.2 ст. 121 КУпАП та закрити провадження по справі.

Стягнути з Управління патрульної поліції в м.Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду виготовлено та підписано 17.12.2020 року.

СуддяО. Я. Ярмола