Справа № 620/2130/20
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року Чернігів Справа № 620/2130/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ткаченко О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) справу за позовом фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Чернігівське управління Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про результати розгляду скарги від 02.06.2020.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Отже, рішення контролюючого органу за скаргою ФОП ОСОБА_1 протягом 20-денного строку платнику податків не було надіслано, строк на розгляд скарги не продовжувався, тому скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем 20 денного строку, а саме 04.05.2020.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін). Також надано відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі на надання відзиву на позов.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 залучено до участі у справі третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Чернігівське управління Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області.

У встановлений строк відповідачем надано відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що з 02.04.2020 набрав чинності Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантів у зв`язку з порушенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно з яким тимчасово на період до 31 травня 2020 року (включно) зупинено перебіг строків, встановлених ст. 56 Податкового кодексу України, щодо скарг платників податків, що надійшли до 31 травня 2020 та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. З 1 червня 2020 року перебіг строків, які зупинялися, продовжується з урахуванням часу, що минув до такого зупинення. 13.04.2020 позивач подав скаргу на податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 30.03.2020 №5 до Державної податкової служби України. 02.06.2020 відповідно до ст. 56 Податкового кодексу України ДПС України розглянуто скаргу позивача. Таким чином, відповідачем не порушено строки розгляду скарги платника податків.

Третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, надіслала до суду пояснення, в яких зазначила, що Чернігівське управління ГУ ДПС у Чернігівській області не с юридичною особою та ліквідовано згідно з наказом Державної податкової служби України від 21.07.2020 № 352 «Про ліквідацію управлінь, утворених на правах відокремлених підрозділів ГУ ДПС в областях, та затвердження переліку державних податкових інспекцій». Також, зазначила, що Законом України від 21.12.2016 №1797 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності з 01.01.2017, внесені зміни до Податкового Кодексу України, якими функцію контрольно-перевірочної роботи закріплено виключно за контролюючими органами обласного та центральних рівнів. Відповідно до п.56.3 ст.56 Податкового Кодексу України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований 12.07.1999 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як фізична особа-підприємець (а.с.8)

Відповідно до витягу №226 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є платником ПДВ (а.с.9).

Основним видом господарської діяльності є будівництво доріг і автострад.

30.03.2020 Головним управління ДПС у Чернігівській області винесено податкове повідомлення-рішення №5 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додатну вартість на загальну суму 254544,00 грн., в тому числі 169696,00 грн. - за податковими зобов`язаннями та 84848,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.10).

Не погоджуючись з даним податкових повідомленням-рішенням позивач подав до Державної податкової служби України скаргу, в якій просив скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 30.03.2020 №5 (а.с.39-41).

Рішенням Державної податкової служби України від 02.06.2020 №17943/6/99-00-08-05-04-06 податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 30.03.2020 №5 залишено без змін, а скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - без задоволення (а.с.42-48).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду за захистом свої прав та законних інтересів.

Приписами пункту 55.1 статті 55 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках, у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Згідно з пунктами 56.2, 56.3 статті 56 Податкового кодексу України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Згідно з пунктами 56.8, 56.9 статті 56 Податкового кодексу України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Відповідно до пункту 56.10 статті 56 Податкового кодексу України рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

02.04.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ. Цим Законом підрозділ 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України доповнено п. 52-8, згідно якого тимчасово, на період до 31 травня 2020 року (включно), зупиняється перебіг строків, встановлених статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження), щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) до 31 травня 2020 року та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 Податкового кодексу України, статтями 52-53 цього Кодексу щодо надання контролюючими органами індивідуальних податкових консультацій в письмовій формі, статтями 73 та 78 цього Кодексу щодо надання платниками податків відповідей на запити контролюючих органів (крім запитів контролюючих органів щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) платникам податків до 31 травня 2020 року. З 1 червня 2020 року перебіг строків, які зупинялися відповідно до цього пункту, продовжується з урахуванням часу, що минув до такого зупинення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 8 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв`язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Розгляду та задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

При цьому слід зазначити, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи 30.03.2020 позивач подав до Державної податкової служби України скаргу.

Державною податковою службою України 02.06.2020 винесено рішення про результати розгляду скарги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення №5 від 30.03.2020.

Суд зазначає, що рішення ДФС України про результати розгляду скарги винесено відповідно до строків, передбачених статтею 56 Податкового кодексу України, оскільки у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби перебіг строків з 02.04.2020 був зупинений та продовжився з 01.06.2020 з урахуванням часу, що минув до такого зупинення.

Таким чином, відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення про результати розгляду скарги від 02.06.2020 №17943/6/99-00-08-05-04-06 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподілу не здійснюються.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18 грудня 2020 року.

Суддя О.Є. Ткаченко