Справа № 504/602/20
Суддя: Вінська Н. В.
Дата ухвалення: 2020-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/602/20
провадження №2-а/504/62/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2020смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі

головуючої судді Вінської Н.В.

секретарі Білаш А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до сержанта поліції 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції Одеській області Фурніка Олександра Олександровича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, якому просив скасувати постанову серії ЕАК №2153038 від 24.02.2020 року, в справі про адміністративне правопорушення, винесену сержантом УПП в Одеській області Фурніком О.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень та провадження по адміністративній справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У обґрунтування позову зазначив, що 24.02.2020 року о 11-00 год. він керував т.з. Renault Master н/з НОМЕР_1 по трасі М-14, Лиманського району Одеської області, де був зупинений інспектором поліції, який повідомив йому що він рухався без ввімкненого ближнього світла фар, чим порушив вимоги п.9.8 ПДР. Інспектором було винесено вищевказану оскаржувану постанову та накладене адміністративне стягнення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме 425 грн. штрафу. Вважає вказану постанову протиправною, необґрунтованою та неправильно кваліфіковану, виходячи з того, що інспектором поліції його дії були кваліфіковані за ч.2 ст. 122 КУпАП, що він вважає невірним, а на його думку правильною кваліфікацією повинна бити ст. 125 КУпАП. Додатково зазначив, що вимогу про ввімкнення ближнього світла фар не ігнорує та сумлінно дотримується ПДР.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши відзив на позов у якому зазначив, що 24.02.2020 року о 11-00 год. в ході виконання службових обов`язків, інспектором УПП в Одеській області сержантом поліції Фурник О.О. на автодорозі М-14, був зупинений т/з Renault Master н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 який керував автомобілем без ввімкненого ближнього світла фар. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 9.8 ПДР. Інспектором було роз`яснено позивачу суть адміністративного правопорушення, роз`яснено його права передбачені ст. 268 КУпАП та повідомлено, що відносно нього на місці зупинки автомобіля буде розглядатись справа про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. За результатами розгляду справи, відносно позивача винесено постанову серії ЕАК №2153038 року від 24.02.2020 року, після чого інспектор оголосив зазначену постанову, повідомив про строк на її оскарження та надав її копію позивачу. Вважає, що під час розгляду даної справи, позивач не заперечував, що під час руху за межами населеного пункту він їхав без увімкненого ближнього світла фар, що підтверджується відповідним відеозаписом. Просив у задоволені позову відмовити.

Розглянувши адміністративний позов, вивчивши відзив на позовну заяву та дослідивши матеріали справи та наданий відеозапис, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2153038 від 24.02.2020 року, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР України.

Задовольняючи адміністративний позов, суд виходив з того, що відповідач на якого покладено обов`язок доказування, не надав будь-яких належних і допустимих, які б слугували підтвердженням того, що позивач дійсно здійснював рух транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом.

Суд не приймає, як доказ відеозапис долучений відповідачем до відзову, оскільки на ньому відсутній сам факт здійснення позивачем руху транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар, а зафіксований лише момент розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції та винесення оскаржуваної постанови.

Суд критично відноситься до твердження відповідача, в частині того, що на доданому відеозаписі, позивач не заперечує того, що у нього не було увімкнене ближнє світло фар, оскільки зазначене не звільняє відповідача від обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України.

Крім того, суд зазначає, що зазначена постанова, є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до частини першої статті 4 КАС України справа адміністративної юрисдикції, це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з частиною першою статті 19 вказаного кодексу, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За викладеного даний спір підлягає розгляду адміністративним судом та з огляду на положення ч. 3 ст. 30 КАС України розгляд даного спору має бути завершений загальним судом як адміністративним судом першої інстанції.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року № 1408/27853 (далі по тексту Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п.п. 1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно з вимогами ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ухвалюючи рішення, суд не погоджується з доводами позивача, в частині невірної кваліфікації правопорушення, так як зазначені твердження не мають жодного об`єктивного обґрунтування, оскільки саме ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами .

Пунктом 9.8 ПДР встановлено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Згідно п.1.10 ПДР, денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби. Ближнє світло фар також відноситься до зовнішніх освітлювальних приладів.

Пунктом 19 ПДР передбачено умови користування зовнішніми світловими приладами.

Правило п. 9.8 фактично визначає порядок їх використання протягом певного періоду на рівні із вимогами розділу 19 Правил, незважаючи на положення п.9.1 Правил, якими передбачено, що увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також попереджувальним сигналом.

Тобто, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом та у разі його не ввімкнення відповідно до вимог ПДР передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП, а не за ст.125 цього Кодексу, як вважає позивач.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17.05.2018 по справі №726/786/17 та від 07.02.2018 по справі №285/1619/17.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодекс адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не є доведеним.

Таким чином із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 256, 258, 287, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 6, 9, 11, 17, 30, 73, 77, 244, 246, 250, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до сержанта поліції 4-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції Одеській області Фурніка Олександра Олександровича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАК №2133038 від 24.02.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП - закрити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.В. Вінська