Справа № 340/843/20
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2020-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 340/843/20

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,
за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференція апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.06.2020р. у справі №340/843/20
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

16.03.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії / а.с. 1-7/.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.03.2020р. за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №340/843/20 та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження /а.с. 26 /.
Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , наказом командувача Сухопутних військ Збройних сил України №202 від 27.06.2017р. його було звільнено з військової служби у запас за п. «а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №158 від 07.08.2017р. його виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення із 03.09.2017р., після звільнення він дізнався що відповідачем за період з 01.01.2016р. по 03.09.2017р. індексація щодо грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась, у зв`язку з чим він звернувся з адміністративним позовом до суду, рішенням суду позовні вимоги задоволено та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період 01.01.2016р. по 03.09.2017р, розрахунок за цим рішенням суду відповідачем було здійснено 24.02.2020р., а тому позивач вважає, що відповідачем не було здійснено розрахунок при звільненні і тому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.09.2017р. по 24.02.2020р.;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.09.2017р. по 24.02.2020р. включно в розмірі 345420,57грн.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.06.2020р. у справі №340/843/20 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.09.2017р. (день звільнення) по 24.02.2020р. (день фактичного розрахунку) включно; зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.09.2017р. по 24.02.2020р. з урахуванням включно. /а.с. 63-66/ (суддя Хилько Л.І.)
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 04.06.2020р., подав апеляційну скаргу /а.с. 73-85/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції рішення прийнято всупереч діючого законодавства України, з порушенням норм чинного процесуального права, оскільки нормативно правовими актами не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовця, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 04.06.2020р. у даній справі.
Матеріали адміністративної справи №340/843/20, з вищезазначеною апеляційною скаргою позивача, надійшли до суду апеляційної інстанції 07.08.2020р. /а.с. 71/
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 10.08.2020р. у справі №340/843/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.06.2020р. у цій справі /а.с. 87/ та справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 22.09.2020р. / а.с. 88/, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством порядок та спосіб повідомлено учасників справи / а.с. 90-91/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020р. призначено справу №340/843/20 за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.06.2020р. у справі №340/843/20 до апеляційного розгляду у судовому засіданні о 13 год. 00 хв. 20.10.2020р. /а.с. 92/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строк було повідомлено учасників справи / а.с. 95,96/.
У зв`язку з тим, що суддя Панченко О.М., яка входить до складу колегії суддів, що розглядає справу, перебуває на лікарняному, справу знято з розгляду 20.10.2020р. та перенесено розгляд справи на 03.11.2020р. о 14 год. 30 хв. /а.с. 97/, про що судом було повідомлено учасників справи відповідно до діючого законодавства /а.с. 98/.
20.10.2020р. до Третього апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про проведення судового засідання у справі №340/843/20 в режимі відеоконференція /а.с. 101/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.11.2020р. у справі №340/843/20 заяву ОСОБА_1 про проведення судового засідання у справі №340/843/20 за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.06.2020р. в режимі відеоконференція задоволено, у зв`язку з чим знято справу №340/843/20 з розгляду у судовому засіданні о 14 год. 30 хв. 03.11.2020р. та призначено розгляд справи у судовому засіданні в режимі відеоконференція на 16 год. 00 хв. 24.11.2020р. /а.с. 103/, про що судом було повідомлено учасників справи відповідно до діючого законодавства /а.с. 108, 110/.
Представник відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференція підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції від 04.06.2020р. у даній справі скасувати.
Позивач у судовому засіданні в режимі відеоконференція заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 04.06.2020р. залишити без змін.
Колегія суддів, заслухавши у судовому засіданні в режимі відеоконференція представника позивача та відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
Під час розгляду цієї адміністративної справи, судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційний судом, що позивача у справі ОСОБА_1 відповідно до наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №202 від 27.06.2017р. звільнено з військової служби у запас за п. «а» ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» /а.с. 9/, а наказом військової частини НОМЕР_1 Міністерства оброни України №158 від 07.08.2017р. позивача виключено з 03.09.2017р. із списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення та направлено до Кропивницького міського військового комісаріату м. Кропивницький для зарахування на військовий облік/а.с.10/.
Будь-який спір стосовно невиплачених при звільненні позивача 03.09.2017р належних йому сум між позивачем на відповідачем станом на час звільнення був відсутній .
Спір, стосовно невиплачених при звільненні сум, виник через два роки після звільнення в вересні 2019р. позивач звернувся з заявою до відповідача про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 03.09.2017р. і отримавши відмову відповідача, позивач у жовтні 2019р. звернувся з адміністративним позовом до суду.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.12.2019р. у справі №340/2588/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України задоволено, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації його грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 03.09.2017р.; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 03.09.2017р. /а.с. 11-13/, рішення набрало законної сили 21.01.2020./а.с.11-13/.
На виконання зазначеного рішення суду, нарахована сума індексації -27901,45грн. була зарахована на картковий рахунок позивача 24.02.2020р., що підтверджується випискою банківської установи /а.с.14/.
У лютому 2020р. позивач звернувся з заявою до відповідача про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 03.09.2017р. по 24.02.2020р. /а.с.15/.і отримавши відмову, оформлену у вигляді листа вих..№58/ФЕС від 10.03.2020р. /а.с.16/, позивач звернувся адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення нарахування та виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.09.2017р. по 24.02.2020р. та про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.09.2017р. по 24.02.2020р. включно в розмірі 345420,57грн.
Правомірність відмови відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку і є предметом позову у даній адміністративній справі.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній врегульовано Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і цим Законом не передбачено такого виду відповідальності як виплата середнього заробітку за час затримки нарахування та здійснення всіх виплат при звільненні, а тому з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах у даному випадку підлягають застосуванню норми ст..116 та 117 Кодексу законів про працю України як такі, що є загальними та поширюються на правовідносини при звільненні з військової служби і такий висновок відповідає висновкам Верховного суду, викладеним у постановах від 30.01.2019р. у справі №805/4523/16-а, від 31.10.2019р. у справі №825/598/17.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у будь-якому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 зробила висновок про те, що ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.
В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Крім того у вищевказаній постанові було зазначено, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком Верховного Суду України у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16 у тому, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.
При цьому , виходячи з мети відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, яка полягає у компенсації працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, і які розумно можна було б передбачити, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що, з одного боку, не всі чинники, сформульовані у зазначеному висновку, відповідають такій меті. Так, сама лише наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум; момент виникнення такого спору, прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника, істотність розміру недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника не впливають на розмір майнових втрат, яких зазнає працівник у зв`язку з простроченням розрахунку.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням № 6-113цс16, і вважає, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:
1. розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;
2. період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;
3. ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;
4. інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Як вбачається із матеріалів справи , позивача виключено з 03.09.2017р. із списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення та направлено до Кропивницького міського військового комісаріату м. Кропивницький для зарахування на військовий облік.
Через два роки після звільнення, у жовтні 2019р. позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати йому індексації грошового забезпечення з 01.01.2016р. по 03.09.2017р. та зобов`язання відповідача виплатити йому цю індексацію.
Відповідачем, на виконання рішення суду від 19.12.2019р. у справі №340/2588/19 , нарахована судом сума індексації 27901,45грн. була зарахована на картковий рахунок позивача 24.02.2020р..
Таким чином, аналіз зазначених фактичних обставин свідчить про те, що позивач при звільнені не повідомив відповідача про наявність спору щодо розміру належних йому виплат при його звільненні, і такий спір між позивачем та відповідачем було вирішено рішенням суду від 19.12.2019р. у справі №340/2588/19.
В той же час, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи те, що правове регулювання відшкодування працівнику середнього заробітку за порушення строків розрахунку при звільненні є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, враховуючи фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок, наявність спору між позивачем та відповідачем з приводу розміру належних до виплати сум на день звільнення, враховуючи розмір недоплаченої суми, період часу, який пройшов з моменту звільнення до звернення до суду з позовом про нарахування та виплату індексації, яка не була виплачена при звільненні, колегія суддів вважає за необхідне визначити середній заробіток, який підлягає стягненню на користь позивача за час затримки розрахунку при звільненні , у сумі спів розмірній, яку було нараховано та виплачено у відповідності до рішення суду від 19.12.2019р. у справі №340/2588/19, і яка складає 27901,45грн.
За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду від 04.06.2020р. у справі №340/843/20 необхідно скасувати в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.09.2017р. по 24.02.2020р. та в цій частині прийняти нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 27901,45грн., в решті позовних вимог в цій частині відмовити, а в решті рішення суду залишити без змін .
На підставі викладеного, керуючись ст. 310,315,317,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України - частково задовольнити.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.06.2020р. у справі №340/843/20 в частині «Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період із 03.09.2017р. по 24.02.2020р.» скасувати та в цій частині прийняти нове рішення, яким:
«Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 відшкодування за час затримки виплати середнього заробітку у розмірі 27901,45грн., в решті цих вимог - відмовити».
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.06.2020р. у справі №340/843/20 в решті залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст. 329, 331 КАС України.
Постанову виготовлено та підписано 21.12.2020р.
Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко