Справа № 440/5842/20
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/5842/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

13.10.2020 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Полтавській області щодо ненадання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ДФС у Полтавській області надати ОСОБА_1 повну та достовірну інформацію, що запитувалася згідно з інформаційним запитом;

- зобов`язати ГУ ДФС у Полтавській області виготовити та направити до ГУ ПФУ в Полтавській області для перерахунку пенсії з 01.01.2018 довідку про розмір грошового забезпечення позивача у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", у якій зазначити розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, який складається із суми всіх щомісячних видів грошового забезпечення, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, у тому числі: посадового окладу; окладу за військовим (спеціальним) званням; надбавки за вислугу років; надбавки за особливості проходження служби; надбавки за службу в умовах режимних обмежень; премії та індексації грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що звертався до відповідача із письмовим запитом, проте, ГУ ДФС у Полтавській області не надало йому повної та достовірної інформації. У зв`язку з тим, що наведене порушує його право на інформацію, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №440/5842/20; вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази /а.с. 18/.

29.10.2020 до суду надано відзив, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до Порядку організації роботи та взаємодії між структурними підрозділами органів Державної фіскальної служби при складанні, поданні та опрацюванні запитів на отримання публічної інформації, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 04.05.2018 №468 ДФС, територіальні органи ДФС не є розпорядниками інформації за запитом на отримання публічної інформації щодо інформації, яка може бути отримана шляхом узагальнення, аналітичної обробки даних або потребує створення в інший спосіб. Крім того, зазначено, що посада, на якій позивач проходив службу у податковій міліції, відноситься до номенклатури ДПА України. Документи, які б підтверджували встановлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень та надбавки за особливо важливі завдання, видавалася ДПА України, а отже, ГУ ДФС не є володільцем відповідної інформації /а.с. 22-39/.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Із запиту на отримання публічної інформації від 16.09.2020 вбачається, що позивач є пенсіонером податкової міліції та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ"; на пенсію звільнений із посади начальника відділу податкової міліції по оперативному документуванню ДПА у Полтавській області /а.с. 12-13/.

Вищенаведене підтверджується також довідкою про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій від 02.04.2018 №747/10/16-31-05-01-17 /а.с. 16/.

16.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДФС у Полтавській області із запитом, у якому просив надати йому наступну інформацію: 1) яка посада працівника податкової міліції за класифікаційними характеристиками, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем прирівнюється до посади, з якої ОСОБА_1 був звільнений на пенсію, а саме: начальник відділу податкової міліції по оперативному документуванню ДПА у Полтавській області; 2) що входить до грошового забезпечення та його розмір, яке отримував працівник податкової міліції (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, процентна надбавка за вислугою років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення "надбавки, доплати, підвищення" індексація та розмір премії) за порівняльною посадою, з якої позивача було звільнено на пенсію, станом на 01.04.2019; 3) які види та розміри, щомісячних додаткових види грошового забезпечення "надбавки, доплати, підвищення" індексація та розмір премії) виплачувалися працівнику податкової міліції за порівняльною посадою, з якої позивача було звільнено на пенсію із органів податкової служби, починаючи з 01.01.2016. Види та розміри щомісячних додаткових види грошового забезпечення "надбавки, доплати, підвищення", індексації та розмір премії надати по щомісячно /а.с. 12-13/.

Листом в.о. начальника, головою Комісії з реорганізації ГУ ДФС у Полтавській області від 21.09.2020 №П/146/16-97-08 позивачу надано інформацію наступного змісту: як зазначено у довідці про вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України "Про доступ до публічної інформації" відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30.09.2013 №11, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків. Враховуючи зазначене та на підставі пункту 7 розділу 1 Порядку організації роботи та взаємодії між структурними підрозділами органів ДФС при складанні, поданні та опрацюванні запитів на отримання публічної інформації, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 04.05.2018 №468 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.05.2018 за №643/32095), органи ДФС України не є розпорядниками інформації за запитами на отримання публічної інформації щодо: інформації інших державних органів України, органів влади інших держав, міжнародних організацій; інформації, яка може бути отримана шляхом узагальнення, аналітичної обробки даних або потребує створення в інший спосіб. Виходячи з вищевикладеного, інформація яка вказана у пунктах 1, 2 та 3 запиту, потребує узагальнення, аналітичної обробки даних або потребує створення в інший спосіб та не підпадає під дію Закону України "Про доступ до публічної інформації". Відповідно до частини першої статті 23 Закону №2939 рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду /а.с. 14-15/.

Вважаючи, що вказаний лист не містить відповідей на поставлені у запиті питання, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про інформацію" інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

За змістом частин першої та другої статті 7 Закону України "Про інформацію" право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (надалі - Закон №2939-VI).

У розумінні частини першої статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом (частина друга статті 1 Закону №2939-VI).

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (частина перша статті 2 Закону №2939-VI).

Статтею 3 Закону №2939-VI встановлено, що право на доступ до публічної інформації гарантується:

1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;

2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;

3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації;

4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством;

5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації;

6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Згідно зі статтею 4 Закону №2939-VI доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Статтею 5 Закону №2939-VI передбачено забезпечення доступу до інформації, шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону №2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до частини першої статті 13 цього Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Статтею 14 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядники інформації зобов`язані:

1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами;

2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні;

3) вести облік запитів на інформацію;

4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо;

5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації;

6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з положеннями частин першої, другої, четвертої, п`ятої статті 19 цього Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 23 Закону №2939-VI передбачено право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації, відповідно до якої рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що позивач у цій справі не оскаржує своєчасності надання відповіді на запит, проте, зазначає про недотримання відповідачем вимог щодо надання запитуваної інформації.

Проаналізувавши наданий запит позивача від 16.09.2020, відповідь в. о. начальника, головою Комісії з реорганізації ГУ ДФС у Полтавській області від 21.09.2020 №П/146/16-97-08, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що у запиті позивач фактично просив надати достовірну, точну і повну інформацію про розмір грошового забезпечення, яке отримував працівник податкової міліції (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, процентна надбавка за вислугою років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення "надбавки, доплати, підвищення" індексація та розмір премії) за порівняльною посадою, з якої позивача було звільнено на пенсію, починаючи з 01.01.2016 станом на 01.04.2019.

Проте відповідач на зазначений запит не надав будь-якої запитуваної інформації.

Водночас, листом в. о. начальника, головою Комісії з реорганізації ГУ ДФС у Полтавській області від 21.09.2020 №П/146/16-97-08 позивачу роз`яснено, що органи ДФС України не є розпорядниками інформації за запитами на отримання публічної інформації щодо інформації, яка може бути отримана шляхом узагальнення, аналітичної обробки даних або потребує створення в інший спосіб, а отже, інформація, яка вказана у пунктах 1, 2 та 3 запиту, потребує узагальнення, аналітичної обробки даних або потребує створення в інший спосіб та не підпадає під дію Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Водночас, з аналізу статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" вбачається, що визначальною ознакою для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і знаходилася у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і є публічною.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №820/4261/17, від 31.07.2018 у справі №820/4263/17.

Також суд зазначає, що сторонами не заперечується та матеріалами справи підтверджено те, що 11.06.2020 ОСОБА_1 вже звертався до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії, а саме: просив скласти та надати відповідача до ГУ ПФУ в Полтавській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.04.2019, відповідно до вимоги статей 43 та 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, для перерахунку пенсії /а.с. 33-35/.

Листом ГУ ДФС у Полтавській області від 26.06.2020 №73/П/116-07-06 надано відповідь позивачу, що на виконання листа Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01.03.2018 №1831/03-23/1, ГУ ДФС у Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій позивачу, від 02.04.2018 направлено до органу Пенсійного фонду у Полтавській області за формою, чинною на момент складання, та копія якої направлена позивачу листом від 12.07.2018 №2509/П/16-31-05-48 "Про надання копій довідок". Також листом від 12.07.2018 №2509/П/16-31-05-48 "Про надання копій довідок" позивачу направлено копії довідок від 17.04.2008 №659/10/05-046, яка складена на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06.02.2008 №34 та від 19.12.2012 №748/10/05-047, яка складена на виконання постанови Кабінету Міністрів України 15.10.2012 № 952. На даний час Порядок від 13.02.2008 №45 не передбачає інший спосіб надання довідок для перерахунку пенсій пенсіонерам податкової міліції. Підстави для надання позивачу довідок для перерахунку пенсії станом 01.04.2019 у Головного управління ДФС у Полтавській області відсутні. Крім того, посада, на якій позивач проходив службу у податковій міліції, відносилася до номенклатури ДПА України. Документи, які б підтверджували встановлення позивачу надбавки за службу в умов режимних обмежень, надбавки за особливо важливі завдання та інших надбавок та доплат, видавалися ДПА України, у зв`язку з чим копії документів, перелічені у пунктах 1-2 пунктом 3 запиту, надати не має можливості /а.с. 36/.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач володів та неодноразово надавав позивачу відомості щодо його грошового забезпечення, зокрема, за 2018 рік /а.с. 16, 32/, суд відхиляє доводи відповідача про те, що інформація, яка вказана у пунктах 1, 2 та 3 запиту позивача, потребує узагальнення, аналітичної обробки даних або потребує створення в інший спосіб та не підпадає під дію Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Крім того, як вже зазначалось вище, якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль, така інформація відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і є публічною.

Щодо доводу відповідача про те, що посада, на якій позивач проходив службу у податковій міліції, відноситься до номенклатури ДПА України, а документи, які б підтверджували встановлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень та надбавки за особливо важливі завдання, видавалася ДПА України, тому ГУ ДФС не є володільцем відповідної інформації, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 Розділу 3 Порядку організації роботи та взаємодії між структурними підрозділами органів ДФС при складанні, поданні та опрацюванні запитів на отримання публічної інформації, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 04.05.2018 №468 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.05.2018 за №643/32095), у разі надходження до органу ДФС запиту на інформацію, якою він не володіє, але йому відомий розпорядник інформації, структурний підрозділ, відповідальний за виконання запиту на інформацію, супровідним листом за підписом керівництва органу ДФС, керівника структурного підрозділу ДФС або особи, що виконує його обов`язки (у разі наявності співвиконавців - за наявності віз (службових записок) керівників структурних підрозділів - співвиконавців такого запиту), надсилає запит на інформацію належним розпорядникам у строки, передбачені частинами першою та другою статті 20 Закону, з одночасним повідомленням про це запитувача.

Отже, за твердженнями відповідача, якщо належним розпорядником запитуваної інформації є саме ДПА України, відповідач був зобов`язаний надіслати запит на інформацію зазначеній юридичній особі у строки, передбачені частинами першою та другою статті 20 Закону №2939-VI, з одночасним повідомленням про це запитувача.

Суд також відзначає, що у наданій відповіді на запит визначальним повинен бути не обсяг наданої відповіді, а якість, чіткість, конкретика у сформованій відповіді на конкретне запитання, або зазначення про неможливість надати відповідь з покликанням на належним чином обґрунтовані причини цього.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

Таким чином, за змістом пункту 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VІ у задоволенні запиту може бути відмовлено лише у разі наявності одночасно двох умов: відсутності інформації у володінні розпорядника інформації та відсутності у нього обов`язку володіти нею. Якщо інформація відсутня, але розпорядник зобов`язаний нею володіти, то згідно із принципом законності він повинен усунути порушення закону та вжити заходів щодо набуття (створення) запитаної інформації, продовживши у разі необхідності строк розгляду запиту на інформацію.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача у цій частині шляхом визнання протиправною бездіяльності ГУ ДФС у Полтавській області щодо ненадання достовірної, точної та повної інформації на письмовий запит ОСОБА_1 від 16.09.2020.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ДФС у Полтавській області виготовити та направити до ГУ ПФУ в Полтавській області для перерахунку пенсії з 01.01.2018 довідку про розмір грошового забезпечення позивача у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", у якій зазначити розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, який складається із суми всіх щомісячних видів грошового забезпечення, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, у тому числі: посадового окладу; окладу за військовим (спеціальним) званням; надбавки за вислугу років; надбавки за особливості проходження служби; надбавки за службу в умовах режимних обмежень; премії та індексації грошового забезпечення, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

На час розгляду цієї справи відповідач взагалі заперечує проти можливості надання відповідачем публічної інформації стосовного грошового забезпечення позивача, а тому вимоги позивача в цій частині є передчасними та необґрунтованими. Суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у позові у частині вказаних позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне з метою ефективного захисту прав позивача зобов`язати ГУ ДФС у Полтавській області повторно розглянути запит позивача та надати достовірну, точну та повну інформацію на письмовий запит позивача від 16.09.2020, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач не довів правомірність та обґрунтованість своєї бездіяльності, а його заперечення не спростовують протилежного.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Полтавській області щодо ненадання ОСОБА_1 достовірної, точної та повної інформації на письмовий запит від 16.09.2020.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, Полтава, Полтавська область,36014, ) надати достовірну, точну та повну інформацію на письмовий запит ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) від 16.09.2020, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна