Справа № 360/4413/20
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2020-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4413/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» до Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2020 до Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» (далі - позивач) до Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - відповідач) в якій з урахуванням уточнених вимог просить суд:

- визнати постанову про накладення штрафу на Відокремлений підрозділ «Шахта ім. Д.Ф. Мельнікова» Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» у розмірі 10200,00 грн від 05.10.2020 ВП № 61295523 винесену уповноваженою посадовою особою Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - протиправною та скасувати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач заначив наступне.

17.02.2020 відповідачем відкрито виконавче провадження № 61295523 та направлено позивачу постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2/415/1688/19 від 23.01.2020, що виданий Лисичанським міським судом.

22.07.2020 отримано вимогу виконавця про необхідність повідомити про стан виконання рішення суду від 01.07.2020 №39338/18.2.72

Позивач не надав письмової відповіді па вимогу від 01.07.2020 №39338/18.2.72.

29.09.2020 на адресу позивача надійшла вимога виконавця від 25.09.2020 №40933/18.2.72, яку направлено та доставлено на шахту 01.10.2020.

02.10.2020 на вимогу від 25.09.2020 надано письмову відповідь про стан виконання вимоги, а саме про те, що середній заробіток ОСОБА_1 нарахований за період 18.03.2018 до 05.12.2019 у розмірі 333687 грн, але виплатити середній заробіток на даний час немає змоги.

05.10.2020 позивач отримав постанову про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн від 05.10.2020 за ВП №61295523.

Постанова про накладення арешту від 13.07.2020 винесена раніше ніж отримала вимогу від 01.07.2020.

Отже, змоги надати пояснення про стан виконання вимоги та уникну ти відповідальності позивач не мав.

Середній заробіток нараховано, але через арешт рахунків за рядом інших виконавчих проваджень та відсутністю коштів від реалізації продукції сплатити середній заробіток ОСОБА_1 немає змоги.

Позивач не погоджується із винесеною постановою про накладення штрафу від 05.10.2020 у розмірі 10200,00 грн ВП №61295523 та вважає її протиправною.

18.12.2020 від відповідача через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр.118-120), в якому представник відповідача заперечуює проти задоволення вимог.

Ухвалою суду від 17.11.2020 позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 37-38).

Ухвалою суду від 08.12.2020 заяву позивача про визнання причини пропуску строку звернення до суду поважними задоволено; визнано причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду з цим позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (арк. спр. 76-78).

Представники сторін у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, представник відповідача та позивача просили розглядати справу без їх участі.

Згідно з частиною третьою статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина дев`ята статті 205 КАС України).

З огляду на положення статті 205 КАС України справу розглянуто за відсутності сторін у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Акціонерне товариство «Лисичанськвугілля», ідентифікаційний код 32359108 зареєстровано 21.04.2004 за № 0000049, за адресою: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Малиновського, буд. 1, яке є юридичною особою, вид діяльності товариства 05.10 добування кам`яного вугілля, що підтверджено витягом Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадянський формувань (арк. спр. 9, 10, 52, 53).

На виконанні відповідача у виконавчому провадженні № 61295523 перебуває виконавчий лист по адміністративній справі № 2/415/1688/19, виданий 23.01.2020 Лисичанським міським судом про зобов`язання ПАТ "Лисичанськвугілля" в особі відокремленого підрозділу "Шахта ім. Д.Ф. Мельникова" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.03.2018 по 05.12.2019 (арк. спр. 99).

Постановою державного виконавця від 17.02.2020 відкрито виконавче провадження №61295523 (арк. спр. 12, 55, 88), яку отримано позивачем 25.03.2020 (арк. спр. 11, 54).

Державним виконавцем направлено боржнику вимогу від 15.07.2020 № 39338/18.2-72 про надання інформації щодо повного та фактичного виконання вказаного рішення суду (арк. спр. 16, 56, 91), яку отримано позивачем 22.07.2020 (арк. спр. 56).

Державним виконавцем винесено постанову від 13.07.2020 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн (арк. спр. 90).

Державним виконавцем направлено боржнику вимогу від 25.09.2020 № 40933/18.2-72 про надання інформації щодо повного та фактичного виконання вказаного рішення суду яку отримано позивачем 29.09.2020 (арк. спр. 13, 58, 92).

Листом № 1053 від 02.10.2020 на вимогу від 25.09.2020 позивачем надано письмову відповідь про стан виконання вимоги, а саме про те, що середній заробіток ОСОБА_1 нарахований за період 18.03.2018 до 05.12.2019 у розмірі 333687, але виплатити середній заробіток на даний час немає змоги (арк. спр. 18, 60, 93).

Державним виконавцем винесено постанову від 05.10.2020 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн, яку отримано позивачем 09.10.2020 (арк. спр. 14, 15, 62, 63, 96).

Відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 11.11.2019 у виконавчому провадженню ЗВП № 1342962 на банківські рахунки позивача накладено арешт (арк. спр. 113-115).

Відповідно до оборотно-сальдової відомості позивача по рахунку 31 «Рахунки в банках», сальдо на кінець листопада 2020 року складає 1299133,22 грн, на кінець вересня 2020 року складає 1206678,33 грн (арк. спр. 106, 107).

Зі змісту відомостей, судом встановлено, що на рахунок 31 «Рахунки в банках» здійснюється надходження коштів Фонду соціального страхування та позивачем проводяться виплати лише за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Інші дані щодо надходження коштів на рахунки позивача відсутні.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 255 КАС України визначено, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частинами першою та другою статті 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З вищевикладеного слідує, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк саме без поважних причин.

Судом встановлено, що відповідачем постановою від 13.07.2020 накладено штраф на позивача у розмірі 5100,00 грн. Доказів оскарження постанови позивачем не надано.

В позовній заяві позивач зазначає про вказані обставини та наполягає на тому, що постанова від 13.07.2020 ним не отримана.

Розділом IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі - Інструкція з організації примусового виконання рішень), визначено порядок виконання рішень немайнового характеру.

Пунктом 1 IX Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону.

Підставою для винесення оскарженої постанови від 05.10.2020 про накладення штрафу є невиконання боржником без поважних причин рішення щодо нарахування та виплати суми середнього розрахунку при звільненні, визначених рішенням суду.

Планом рахунків бухгалтерського обліку та Інструкції про його застосування, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1591) та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за № 892/4185 та за № 893/4186, передбачено, що підприємства, які застосовують Інструкцію про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затверджену наказом Міністерства фінансів України від 30.11.99 № 291, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 21.12.99 за № 893/4186, використовують субрахунки, визначені цією Інструкцією.

Ця Інструкція встановлює призначення і порядок ведення рахунків бухгалтерського обліку для узагальнення методом подвійного запису інформації про наявність і рух активів, капіталу, зобов`язань та факти фінансово-господарської діяльності підприємств, організацій та інших юридичних осіб (крім банків, бюджетних установ та підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності) незалежно від форм власності, організаційно-правових форм і видів діяльності, а також виділених на окремий баланс філій, відділень та інших відособлених підрозділів юридичних осіб (далі - підприємства). Ведення позабалансових рахунків здійснюється за простою системою (без застосування методу подвійного запису).

Клас 3 Кошти, розрахунки та інші активи Інструкції визначає, що рахунки цього класу призначені для узагальнення інформації про наявність і рух грошових коштів (у національній та іноземній валюті у касах, на розрахункових (поточних), валютних та інших рахунках у банках), електронних грошей, грошових документів, короткострокових векселів одержаних і фінансових інвестицій, дебіторської заборгованості, резерву сумнівних боргів і витрат майбутніх періодів.

Разом з цим, судом встановлено, що на рахунках позивача відсутні грошові кошти , які можуть бути звернення на виконання рішення суду у справі № 2/415/1688/19 щодо виплати середнього за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.03.2018 по 05.12.2019.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що невиконання судового рішення в частині виплат грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів за відповідним цільовим призначенням, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу в такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання коштів.

Враховуючи арешт банківських рахунків та відсутність фінансових можливостей у позивача на виконання рішення суду, суд вважає, що у відповідача відсутні підстави для накладення на боржника штрафу за невиконання рішення без поважних причин.

Посилання позивача на постанову про арешт коштів боржника від 14.01.2019 у виконавчому провадженні ВП № 5645778 (арк. спр. 109-111), суд відхиляє, оскільки рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 у справі № 360/951/19 зазначену постанову скасовано.

Посилання відповідача на пропуск строку звернення позивача до суду, суд вважає безпідставними з мотивів викладених в ухвалі Луганського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 (арк. спр. 76-78).

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача, який у спірних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 2102,00 грн.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» (ідентифікаційний код 32359108, місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Малиновського, буд. 1) до Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (ідентифікаційний код 34864826, місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Менделєєва, буд. 53) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 05.10.2020 ВП № 61295523 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь Акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Смішлива