Справа № 380/4545/20
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року справа №380/4545/20

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Залізничної районної державної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Львівської міської ради про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

на розгляд суду надійшла позовна заява Залізничної районної державної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з вимогою зобов`язати відповідачів демонтувати цегляну суцільну перегородку довжиною 1,40 м та дві цегляні перегородки довжиною по 1,40 м з дверними блоками, самочинно влаштовані на площі коридору загального користування під.літ. ІІІ на четвертому поверсі біля квартир № 37 , 41 , 42 у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що відповідачами здійснено самочинне будівництво цегляних перегородок на площі коридору загального користування на четвертому поверсі будинку АДРЕСА_1 . Своїми діями відповідачі чинять перешкоди іншим мешканцям будинку у безперешкодному користуванні приміщенням загального користування. Відповідачі притягнуті до адміністративної відповідальності за самочинне перепланування. Крім того, на засіданні міжвідомчої комісії розглядалось питання щодо цього самочинного будівництва, за результатами якого комісія дійшла висновку про демонтаж самочинного будівництва та приведення його до попереднього стану. Головою Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради винесено розпорядження, яким рекомендовано відповідачам демонтувати цегляну суцільну перегородку довжиною 1,40 м з дверними блоками, самочинно влаштовані на площі коридору загального користування під літ. ІІІ на четвертому поверсі біля квартир № 37 , 41 , 42 у житловому будинку АДРЕСА_1 . Добровільно розпорядження відповідачі не виконують, тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити наступне.

На виконання вимог ч. 3 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд перевірив вказані у позовній заяві відомості про зареєстроване місце проживання відповідачів та отримав інформацію з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління ДМС України у Львівській області щодо зареєстрованого місця проживання останніх, а саме: ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 - АДРЕСА_4 .

Ухвалою судді від 17.06.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання; залучено Львівську міську раду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

05.10.2020 протокольною ухвалою суду продовжено підготовче провадження на строк до тридцять днів.

Ухвалою суду від 22.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представники позивача та третьої особи позовні вимоги підтримали, заявили клопотання про продовження розгляду справи у письмовому провадженні.

Відповідачі в судові засідання не з`являлися, судові повістки про виклик до суду, скеровані на адреси зареєстрованого місця проживання відповідачів, поверталися на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» та «за закінченням терміну зберігання».

Враховуючи неявку відповідачів та клопотання представників позивача та третьої особи про розгляд справи у письмовому провадженні, суд протокольною ухвалою від 07.12.2020 постановив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно з матеріалами справи, будинок АДРЕСА_1 перебуває у власності Львівської міської ради, та на обслуговуванні ЛКП «Сяйво».

Відповідачеві ОСОБА_1 на праві власності належить квартира № 41 у будинку АДРЕСА_1 , відповідачеві ОСОБА_2 - квартира № 42 , відповідач ОСОБА_3 є основним наймачем квартири № 37 у цьому будинку.

Згідно з протоколом № 18 засідання міжвідомчої комісії від 31.05.2016 у зазначеному житловому будинку відповідачі самочинно влаштували цегляну суцільну перегородку довжиною 1,40 м та дві цегляні перегородки довжиною 1,40 м з двома дверними блоками на площі коридору загального користування під літ. ІІІ на четвертому поверсі біля квартир № 37 , 41 , 42 .

08 червня 2016 року адміністративною комісією Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради винесено постанови №№ 129, 134, 135, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 самочинно здійснили перепланування за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом приєднання до належних їм квартир частини приміщення коридору загального користування, в їх діях встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 150 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 грн.

З попереджень ЛКП «Сяйво» вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зобов`язано до 22 липня 2016 року демонтувати цегляну суцільну перегородку та дві цегляні перегородки з дверними блоками будинку АДРЕСА_1 .

Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 10 червня 2016 року № 362 «Про самочинне будівництво, здійснене ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 », затверджено висновок міжвідомчої комісії Залізничного району (протокол від 31 травня 2016 року № 18), рекомендовано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в термін до 15 липня 2016 року демонтувати цегляну суцільну перегородку довжиною 1,40 м та дві цегляні перегородки довжиною 1,40 м з двома дверними блоками, самочинно влаштовані на площі коридору загального користування під літ. ІІІ на четвертому поверсі біля квартир № 37 , 41 , 42 у житловому АДРЕСА_1 .

Відповідно до акта від 23 липня 2016 року, складеного комісією ЛКП «Сяйво», при обстеженні виявлено, що мешканцями квартир № 37 , 41 , 42 у житловому будинку АДРЕСА_1 на площі коридору загального користування самовільно влаштовано три перегородки: одна глуха цегляна між квартирами № 41 і № 42 друга перегородка - цегляна з дверним блоком - біля квартири № 38; третя - цегляна з дверним блоком - біля квартири № 37 . Після вручення двох попереджень зобов`язання про демонтаж цегляних перегородок та приведення приміщення загального користування до попереднього стану не виконане.

Згідно з Актом від 15.05.2020 комісією у складі ЛКП «Сяйво» майстрів по експлуатації житлового фонду ЛКП «Сяйво», виявлено, що перегородки, які були самовільно влаштовані мешканцями кв. № 37 , 41 , 42 в коридорі загального користування у будинку АДРЕСА_1 , присутні.

Оскільки відповідачі добровільно не виконали розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 10 червня 2016 року № 362 та не усунули допущених порушень, Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради як суб`єкт владних повноважень на виконання управлінських функцій зі здійснення контролю за технічним станом, використанням, утриманням і схоронністю об`єктів житлового фонду будь-якої форми власності звернулася до суду з позовом про зобов`язання відповідача демонтувати самочинно зведені перегородки.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно до п. п. 3 п. «б» ч.1 ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів належить здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Згідно з п. 4.3.3 Ухвали № 777 від 14.07.2016 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», також із п. 4.50 «Положення про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради та її структури», затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 01.11.2016 № 977, до повноважень районної адміністрації належить розгляд та вжиття заходів у встановленому виконавчим комітетом, департаментом містобудування порядку щодо фактів самочинного будівництва.

Відповідно до п.п. «б» п.5 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень виконавчих органів міських рад належать здійснення контролю за використанням житлового фонду. Вказані повноваження делеговані у м. Львові районним адміністраціям, що випливає із Положення про Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради № 977 від 01.11.2016, із змінами, згідно з яким до компетенції районної адміністрації належать повноваження у сфері житлово-комунального господарства, зокрема здійснення контролю за використанням житлового фонду.

Отже, у відповідності до вказаного Положення Залізнична районна адміністрація має право звертатися у встановленому порядку до судових органів із вимогами щодо фактів самочинного будівництва і інших вимог, що виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; ст. 319 цього ж Кодексу - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частина 5 ст. 319 ЦК України визначає, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

При цьому, в силу ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з п. 1.4.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за №927/11207 (далі - Правила), переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1.4.2. Правил переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

В силу ч. 2 п.1.4.4. вказаних Правил перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

За приписом п. 1.4.6. Правил власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Згідно з п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Відповідно до Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові», затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради № 835 від 09.09.2011, п. 1.6.5, до самочинного будівництва відноситься перепланування (реконструкція, капітальний ремонт, надбудова, реставрація, переобладнання приміщень) та переобладнання житлових будинків, житлових приміщень, встановлення веранд…, без дозволу виконавчого комітету органу міської ради і належно затвердженої проектної документації або з істотним відхиленням від проекту, недодержання будівельних норм, державних стандартів, норм і правил під час проектування, розміщення підготовчих робіт до будівництва, будівництва та реконструкції.

Пунктом 5.1.1 цього Положення передбачено, що міжвідомчі комісії при районних адміністраціях можуть прийняти у випадку самочинного будівництва рішення про передачу матеріалів до суду у разі істотного відхилення будівництва від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, або істотного порушення будівельних норм і правил з відповідним позовом про зобов`язання проведення особою, що здійснила самочинне будівництво, відповідної перебудови. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила будівництво відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за кошти особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідачами не виконано розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 362 від 10.06.2020 «Про самочинне будівництво, здійснене ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ». Зазначений факт підтверджує акт складений 15.05.2020 ЛКП « Сяйво » про те, що перегородки, які були самовільно влаштовані мешканцями кв. № 37 , 41 , 42 в коридорі загального користування у будинку АДРЕСА_1 , присутні.

Доказів виконання чи скасування розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 362 від 10.06.2020 «Про самочинне будівництво, здійснене ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 » відповідачами до суду не подано, як і доказів оскарження такого розпорядження.

Крім цього, суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що відповідачами сплачено штраф накладений постановами №№ 129, 134, 135 за порушення ст. 150 КУпАП. На думку суду, дана обставина підтверджує те, що відповідачі визнають факт самочинного здійснення ними перепланування за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом приєднання до належних їм квартир частини приміщення коридору загального користування.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо зобов`язання відповідачів демонтувати самочинно влаштовані перегородки на площі коридору загального користування під.літ. ІІІ на четвертому поверсі біля квартир № 37 , 41 , 42 у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленим ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки доказів понесення таких витрат позивачем не представлено, судові витрати з відповідача стягувати не слід.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295, п. 3 розділу VI Прикінцевих положень, пп. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов Залізничної районної державної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Львівської міської ради про зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 демонтувати цегляну суцільну перегородку довжиною 1,40 м та дві цегляні перегородки довжиною по 1,40 м з дверними блоками, самочинно влаштовані на площі коридору загального користування під.літ. ІІІ на четвертому поверсі біля квартир № 37 , 41 , 42 у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Судовий збір стягненню з відповідачів не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положення п. 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до або через суд першої інстанції, який ухвалив рішення.

Позивач - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради (79022, м. Львів, вул. Виговського,34; ).

Відповідачі: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ),

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Третя особа - Львівська міська рада (79008, м. Львів, пл. Ринок, 1; ).

Суддя Сидор Н.Т.