Справа № 420/1691/20
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2020-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1691/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (, місцезнаходження: вул. Академіка Філатова, 15-А, м. Одеса, 65080) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, у якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області(, юридична адреса: вул. Академіка Філатова, буд. 15-А, м. Одеса, 65080, фактичне місцезнаходження: вул. Єврейська, буд. 12, м. Одеса, 65014) від 11.12.2015 року № 456о/с в частині оголошення підполковнику поліції ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ), заступнику начальника відділу організації соціальної роботи управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області до стажу служби в поліції для виплати надбавки за стаж служби в поліції та визначення тривалості додаткової оплачуваної відпустки, станом на 07.11.2015 року - 4 роки 5 місяців 29 днів;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області (, юридична адреса: вул. Академіка Філатова, буд. 15-А, м. Одеса, 65080, фактичне місцезнаходження: вул. Єврейська, буд. 12, м. Одеса, 65014) зарахувати підполковнику поліції ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ), заступнику начальника відділу організації соціальної роботи управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області до стажу служби в поліції наявну на момент призначення у Національну поліцію України вислугу років у податковій міліції з 04 жовтня 2002 року по 02 червня 2014 року включно.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/1691/20 о 12:23:41 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 26.03.2020 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2020 року провадження у справі №420/1691/20 зупинено до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 року провадження у справі поновлено, призначено судове засідання на 11.08.2020 року.

11.08.2020 року за вх.№31304/20 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника Головного управління Національної поліції в Одеській області в порядку письмового провадження.

11.08.2020 року за вх.№31305/20 від позивача надійшла заява про розгляд справи у порядку письмового провадження без його участі.

Згідно ч.9 ст.205 КАСУ якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі ч.3 ст.194 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що перебуває на посаді начальника відділу Управління кадрового забезпечення ГУ НП в Одеській області. Під час планування чергової відпустки позивачем запитано інформацію щодо наявного стажу служби в органах внутрішніх справ, за результатом чого встановлено, що такий стаж, за даними відповідача, становить 4 роки 5 місяців 29 днів, а даний факт встановлений Наказом від 11.12.2015 року № 456о/с в частині оголошення стажу служби в поліції. Позивач вказує, що такий стаж сформовано через не включення до нього строків перебування на посаді в органах податкової міліції. Визначення такого стажу позивач вважає протиправним, оскільки за змістом нормативного регулювання служби в податковій міліції до неї застосовується законодавство про проходження служби начальницьким складом органів внутрішніх справ, що відповідає п.3 ч.2 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію». У поясненнях від 15.10.2020 року (вх.№42860/20) позивач також зазначив про наявність висновку Верховного Суду з аналогічного предмету спору.

19.03.2020 року за вх.№ЕП/3068/20 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень щодо заявлених позовних вимог. В обґрунтування правової позиції вказує, що:

по-перше, до вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені виключно у частині 2 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію», серед яких періоди служби у податковій міліції не визначені. При цьому, законодавство, всупереч позиції позивача, розрізняє поняття стажу служби в поліції та вислуги років, а тому твердження позивача про можливість включення до стажу роботи в поліції строків перебування на посаді в органах податкової міліції є необґрунтованими;

по-друге, за сферою підпорядкування органи податкової міліції ДФС України та органи Національної поліції критично відрізняються, мають різні та незалежні функції, мають різну вертикаль підпорядкування та сфери впливу.

03.04.2020 року за вх.№14511/20 від позивача надійшла заява про повернення відзиву на позовну заяву без розгляду, оскільки його подання здійснено особою без належних на те повноважень. У відповідь на вказане 06.04.2020 року (вх.№ЕП/4642/20) представник Головного управління вказав про можливість здійснення представництва юридичної особи публічного права на підставі визначених в установчих документах норм згідно ст.55 КАС України.

Суд зазначає, що згідно ч.3 ст.55 КАС України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Згідно ч.4 ст.55 КАС України держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Так, згідно наданого до суду Витягу з Положення про відділ правового забезпечення ГУ НП в Одеській області, затвердженого Наказом №402 від 14.02.2020 року, ВПЗ відповідно до покладених на нього завдань здійснює самопредставництво ГУНП як юридичної особи через працівників відділу правового забезпечення (а.с.93).

І.А. Сокуренко як представник відповідача, який підписав відзив на позов, згідно його функціональних обов`язків (а.с.91-32) має право представляти інтереси ГУНП в Одеській області у судах та брати участь в адміністративних справах від імені ГУНП в Одеській області, здійснюючи самопредставництво ГУНП як юридичної особи відповідно до законів та Положення про відділ правового забезпечення ГУНП в Одеській області.

З огляду на вказане, суд приймає відзив Головного управління Національної поліції в Одеській області від 19.03.2020 року за вх.№ЕП/3068/20 до розгляду як заяву по суті, відхиляючи вимогу позивача повернути відзив без розгляду.

Розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15 вересня 1999 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. В період з 04 жовтня 2002 року по 02 червня 2014 року позивач проходив службу у податковій міліції (а.с.29,89).

З 02 червня 2014 року був переведений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області. Наказом ГУМВС України в Одеській області від 04.11.2015 року № 1607 о/с позивача звільнено з 06.11.2015 року з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "з" (у зв`язку переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації) (зворотній бік а.с.20).

07.11.2015 року на підставі його заяви, відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" позивача призначено в порядку переатестування та установлення посадового окладу згідно зі штатним розписом, на посаду заступника начальника відділу Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області з присвоєнням спеціального звання "підполковник поліції", про що було видано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 07.11.2015 року № 225 о/с (а.с.21-24).

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 10.09.2019 року № 1175 о/с позивач був призначений на посаду заступника начальника відділу організації соціальної роботи Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області, на якій перебуває по теперішній час (а.с.25).

Під час планування чергової відпустки позивачем встановлено, що Наказом від 11.12.2015 року № 456о/с в частині оголошення стажу служби в поліції йому оголошено 4 роки 5 місяців 29 днів такого стажу (а.с.26-28).

З метою захисту своїх прав позивач 12 лютого 2020 року звернувся з рапортом до начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області генерала поліції третього рангу Беха О.В. щодо скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11.12.2015 року № 456 о/с в частині оголошення йому стажу служби в поліції для виплати надбавки за стаж служби в поліції та визначення тривалості додаткової оплачуваної відпустки, станом на 07.11.2015 року(часу призначення на посаду в поліцію) 4 роки 5 місяців 29 днів та зарахувати до його стажу служби в поліції наявну на момент призначення у Національну поліцію, вислугу років, у податковій міліції (а.с.46).

Листом від 18.02.2020 року №9/1447 позивачу було відмовлено у встановлені іншого стажу служби у поліції (а.с.47).

Вважаючи наказ про встановлення стажу протиправним, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII; в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно зі статтею 2 Закону № 580-VIII завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Частиною першою статті 59 Закону № 580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до статті 78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України (далі - ПК України; в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 356.1 статті 356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Відповідно до частини четвертої статті 78 Закону № 580-VIII, порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Приписами пунктів 3-6 частини сьомої Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII зобов`язано Кабінет Міністрів України в місячний строк, крім іншого, прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону та привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, ужити заходів щодо фінансового та матеріально-технічного забезпечення поліції України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23 грудня 2015 року, який набрав чинності 29 грудня 2015 року, пункт 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» доповнено абзацами другим та третім, згідно з якими за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до статті 19 Закону України від 04 грудня 1990 року №509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон №509-XII) податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Статтями 24, 26 Закону №509-XII визначено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію».

Суть спору у вказаній справі полягає у тому, що позивач вважає стаж роботи у податковій міліції таким, що прирівнюється до стажу служби в органах внутрішніх справ, а тому на підставі п.3 ч.2 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію» строк служби з 04 жовтня 2002 року по 02 червня 2014 року включно має бути включений до стажу служби в поліції. Відповідач, у свою чергу, вказує, що ч.2 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію» прямо не визначає строки служби у податковій міліції як такі, що включаються до стажу служби в поліції із настанням для позивача відповідних наслідків.

З приводу цього суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 04 жовтня 2002 року по 02 червня 2014 року проходив службу в органах податкової міліції (а.с.32-34).

Як вже зазначалось, згідно зі статтею 78 Закону №580-VIII, до служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України.

У свою чергу, приписами статей 353, 356 ПК України визначено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, на цих осіб поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Аналізуючи повноваження, завдання та функції цих органів, суд приходить до висновку, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Отже, правовий статус служби в органах внутрішніх справ та служби в органах податкової міліції є тотожними, щодо також вказується у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.10.2020 року у справі №826/16143/18 як правова позиція Верховного Суду у цьому питанні.

Суд при цьому критично оцінює доводи відповідача, що за сферою підпорядкування органи податкової міліції ДФС України та органи Національної поліції критично відрізняються, мають різні та незалежні функції, мають різну вертикаль підпорядкування та сфери впливу. Визначаючи наявність чи відсутність права особи на врахування стажу роботи в податковій міліції в стаж служби в поліції необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України. Даний висновок підтверджується також тим, що позивачу під час проходження служби у податковій міліції було присвоєно спеціальне звання - старший лейтенант податкової міліції, а в подальшому - капітан, майор та підполковник податкової міліції, а за змістом наказу №225 (а.с.21-24) позивач зазначений як такий, що прибув з Міністерства внутрішніх справ.

При цьому, згідно Висновку №380 о/с від 13.06.2014р. позивачу було зараховано до стажу служби Комісією ГУМВС України в Одеській області для виплати надбавки за вислугу років на службі в ОВС, серед іншого, період служби в підрозділах податкової міліції з 04.10.2002р. до 02.06.2014р., тобто період, що наразі не визнається відповідачем для врахування при визначенні стажу служби в органах поліції (а.с.89).

Посилання представника ГУ НП в Одеській області у відзиві на постанову Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі №520/903/19 є необґрунтованим, оскільки предметом спору у цій справі є врахування до стажу служби в поліції часу навчання особи у вищому навчальному закладі. Отже, правовідносини у справі, що розглядається, та у справі №520/903/20 не є подібними.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11.12.2015 року № 456о/с в частині встановлення підполковнику поліції ОСОБА_1 , заступнику начальника відділу організації соціальної роботи управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 07.11.2015 року - 4 роки 5 місяців 29 днів, таким, що прийнятий з порушенням норм законодавства, що має наслідком його скасування у вказаній частині.

Відповідно до частин 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У постанові від 05.09.2018 у справі №826/9727/16 Верховний Суд аналізував застосування пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України і дійшов висновку, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов: 1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача; 2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача; 3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів; 4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналогічний правовий висновок наведений й у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №2340/2921/18 та справі №520/8576/18 від 26 грудня 2019 року.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобо.д. чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Однак, як і будь-який інший спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення або вчини дію може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

Згідно ч.ч.3,4 ст.59 ЗУ «Про Національну поліцію» рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

З урахуванням встановленого судом порушення Головним управлінням права позивача на встановлення стажу служби у поліції, суд вважає за необхідне з метою ефективного відновлення порушеного права зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області зарахувати підполковнику поліції ОСОБА_1 , заступнику начальника відділу організації соціальної роботи управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області до стажу служби в поліції наявну на момент призначення у Національну поліцію України вислугу років у податковій міліції з 04 жовтня 2002 року по 02 червня 2014 року включно із виданням відповідного наказу, застосовуючи приписи ч.2 ст.9 КАС України.

За сукупністю викладеного суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів обґрунтованість та правомірність наказу, а його доводи проти позову спростовуються вищенаведеним.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. (а.с.16).

Суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суми сплаченого судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп., поклавши ці витрати на відповідача.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 241-246, 250, 255, 260, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (, місцезнаходження: вул. Академіка Філатова, 15-А, м. Одеса, 65080) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області(, юридична адреса: вул. Академіка Філатова, буд. 15-А, м. Одеса, 65080, фактичне місцезнаходження: вул. Єврейська, буд. 12, м. Одеса, 65014) від 11.12.2015 року № 456о/с в частині встановлення підполковнику поліції ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ), заступнику начальника відділу організації соціальної роботи управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 07.11.2015 року - 4 роки 5 місяців 29 днів;

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області (, юридична адреса: вул. Академіка Філатова, буд. 15-А, м. Одеса, 65080, фактичне місцезнаходження: вул. Єврейська, буд. 12, м. Одеса, 65014) зарахувати підполковнику поліції ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ), заступнику начальника відділу організації соціальної роботи управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області до стажу служби в поліції наявну на момент призначення у Національну поліцію України вислугу років за період служби у податковій міліції з 04 жовтня 2002 року по 02 червня 2014 року включно із виданням відповідного наказу.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено 21.12.2020р. у зв`язку із перебуванням судді у відпустці та тимчасовою непрацездатністю до 17.12.2020р. включно.

Суддя М.М. Аракелян

.